66 
pertinax) ve své zatvrzelosti. Mal tento brouče jsa,čhycen, skrčí se a slaví se mrl- 
vým; trýzněn, píchán ba i pálen no ani M 
Je to hrdinství nebo svéhlávost ? Ani to ani ono 3 toť jeho zbraň. 
Sběratelé motýlů a brofiků předobře vědí, "jak těžko mnohokráte nalezli zelenou 
housenku na zelené trávě a šedivého broučka na šedé půdě. Jak nápadně podobné 
jsou honsenkmíjgeky Pr (k sůchým kménkům. rn strómě bsJaké shádno se pře- 
hlédne šedá můra, usádivší se v rozpuklině bělavé kůry! A kdož by se nebyl podivil 
podobě kudlanky, nábožné (Manlis religiosa) neb tak zvaného pohyblivého listu (Phyl- 
lium siccifolium)? Není to pouhá náhoda, že hmyzové obyčejně barvu byliny nosí, 
kterouž se živí, aneb mají podobu místa, které, jim za obydlí vykázáno jest. V podobě 
té zakládá se trpný prostředek ochrany jejich. 
Neméně zvláštní a raj ímavé „jsou osobní prostředky obrany hmyzův. Oni se o- 
nositi mohou zbraní všeho. druhu, a zajisté i člověka v tom ohledu dalcko předčili. 
Celá tlupa hmyzů činí tak řka jedinou velikou armádu. Nalézáme u nich vojíny, ozbro- 
jené pevnými krnnýři od hlavy až, k patě a, opalřené zbraní kousací, píchací, řezací, 
ba i zbraní střelnou. Áno dříve než Číňané střelní prach poprvé a Berthold Schwarz 
podruhé vynašli, dříve než Angličané svou kanonádou osudnou bitvu u Kreščaku vyhrali, měli 
již hmyzové své dělostřelectvo, a mnohý prskavec s nemenším prospěchem své střelby 
použil, než kterýkoliv z mušketýrů neb karabiníků (francouzských. Nechceme sice br- 
diti, že by. střelná zbraň jejich tuk ohromného kalibru byla, jako děla Kary Mustafy neb 
houfnice krále Václava, aneb že by měla lakový účinek jako děla Lankaslerská hide 
nicméně zůstane vždy důstojna svých původců, a lo tím více, an majetníci Její po 
jednom, nabití více než desetkráte po sobě vybuchnouti dovedou a lím onoho stupně 
dokonalosti ve střelbě dosáhli, který mnohým vojevůdcům již na mysli tanul co nedo- 
stižné přum disidertum. Věru musíme sobě skorem myslili, že příroda, tvoříc takové 
diminutiva nižší arlillerie, zahrávala sobě co rozmarné děcko, výtvory hravé fantasie 
uvádějíc ve skutečnost. 
: Dělostřelecké toto vojsko zastupuje u hmyzů (druh, brouků, od | přírodopišců 
„Prskavci“ (Brachinus crepitans) zvaných. 
Brouci sami v sobě jsou již statní rytiřové, Hlava jejich je opatřena“ pevnou 
přílbicí, z níž jen oči bezbranné vykukuji. Na ní se vypíná švárně dvé tykadel, mno- 
hokráte delších celého těla. Řádná kůsadla, mohůtnou silou nadaná, přede vším naši 
ostražitost na se obracejí. Prsa i hřbet přikryta jsou krunýřem neméně silným ; 
dva šlíty kryjí zadní část těla vrchem a četné kruhy zpodem. Ano, i nohy j jejich 
obuty jsou v pevné šíny z rohovité lálky, tak že i kritické oko přírodozpylců r nena- 
lezlo u nich nižádné paty Achillesovy. Jsou to ozbrojenci v pravém smyslu slova, 
k obtížím válek dostatečně utužení, a na vzdor své studené krvi přece nakvašení san- 
guinikové. 
Náš dělostřelec je podobně ozbrojen. I on jest svižný chlapík z řádu brouků 
pětičlených z rodu „Střevlcových“ (Carabi), a jako jeho soukmenovci dravec inasožravý, 
krvelačný, k statečnému boji i k mrzké vraždě vezdy hotov, Při tom je dosti obstojně 
vyšňořen, a vidět, že při vší pevnosti a solidnosti jeho hávu brán zřetel i na braní 
a pohodlí. Barva jeho arci nění ani růžová ani nachová, ale do Irmáčení a zvláště“ 
bojů krvavých jako stvořena. Háv jeho jest toliž barvy cihlové. Kroj to arci euký 
2 
och podivné, a snadno by se mohlo říci, že svědčí o sprostácké jeho mysli, (Zato 
