81 
Větší sopky mají na svých úbočích často veliké množství vedlejších kuželů se 
sopečnými jicny, tak Aetna asi 700; hlavní jícen nalézá se ale obyčejně na temenu 
jejím; jsou ale také sopky, které jícnu nemají, nýbrž jen rozsedliny, z nichž se sopečná 
látka vylévá. Kraje jícnu bývají někdy úzké, obyčejně jsou nepravidelné a kloní se 
náhle, ba kolmo ke dnu, které bývá nerovné, struskovými kopci pokryté, propaslmi a 
sloji rozryté a vůbec velmi proměnlivé; jen u některých vyhaslých sopek jest dno 
jícnu jednostejná popelem pokrylá rovina , jako na př. na javanské sopce Gunong- 
Tingger, jejíž jícen “, zeměpisných mil v průměru má. Podoba jícnu upomíná oby- 
čejně na ohromný kotel, 600—1500“ hluboký a 1000 —18000"“ široký. Zdá se, že 
rozdělení sopek po zemi v úzkém spojení s mořem se nalézá, neboť skoro všechny 
živé sopky nalézají se buď na ostrovech, buď na pobřezích blízko při moři, a jak se 
zdá jsou rozděleny dle rozsedlin kůry zemské, svrašlěním jejím povstalých. Slovútný 
skoumatel sopek Leopold von Buch ukázal nejdříve rozdělení sopek na zemi, jak mnohé 
z nich na takových škulinách slojí, jsouce rozstaveny dle řad. Mimo tyto řadové sopky 
pozorují se ale laké nepravidelné skupeniny jejich kolem větší sopky. 
Evropa počítá málo živých sopek, připojíme-li Island a ostrov Jan Mayen 
s ohledem na jejich přírodnické poměry raději ke Gronii. | Všechna sopečná činnost 
sestřeďuje se na několika ostrovech a pobřežích Středozemního moře. Můžeme zde ro- 
zeznati lroje skupení sopek : sicilské, neapolské a řecké. 
V sicilském skupení a v Evropě vůbec jest největší sopka Aetna, na východním 
pobřeží Sicilie. Sopka talo jest složena z mohútného vyzdviženého jícnu, jehož kraje 
9100“ výšky dosahují, a z nasypané homole, která se z tohoto jícnu ještě o 1100“ výše 
vyzdvihuje. Na úbočích a m paly jest ještě množství menších sopečných kuželů; na 
východním svahu olvíra se široké a hluboké údolí, Val del Bove, na jehož Solmých 
slénách sloh vyzdviženého jícnu palrně se poznává. 
Severně za Sicilií leží skupení Liparských ostrovů, Mezi nimi jest Stromboli 
se živou, neustále páry a lávu vyhazující sopkou, 2770“ vysokou, největší ; na sopce dá 
se dobře vyzdvižený jícen a nasypaná homole rozeznali; pak sem náleží Zipari, s vy- 
haslými sopkami Monte S. Angelo (1600“), Monte Guardia (1200) a Monte Campobianco, je- 
hož krásný, sněhobilými stěnami obstoupený jícen vinicemi pokryt jest a 3000“ v průměru 
má; Volcano jižně za Lipari, se živou, neuslále páry vydychující sopkou (1220“, jejíž jícen 
3000“ široký a 600“ hluboký jest. Mezi Volcano a Lipari jest malý ostrov Volcanello s třemi 
sopečnými jicny. Též sem náleží ostrov Salíne (3500%) s dvěma vyhaslými sopkami, 
Monte Salvatore a Monte della Valle di Spina. Na jihozápadní straně Sicilie leží naproli 
městu Tunis ostrov Pantellaria, též s vyhaslou sopkou. Uprostřed mezi tím ostrovem 
a městem Sciacea na Sicilii povstal v červenci r. 1831 sopečný ostrov Julia čili Ferdi- 
nandea nazvaný, který dosáhl výšky 215“, ale po půlletním trvání zase vlnobitím moř= 
ským rozkotán byl. 
Ve skupení neapolském vyniká přede vším Vesuv, 3700“ vysoký, sopky z vyzdvi= 
- Žženého jícnu, tak nazvaného Monte Somma. a z nasypaného kužele složený, klerýž se 
krajem onoho jícnu v polokruhu objímá; mezi oběma leží údolí Atrio del Cavallo, po- 
„meo ma ostrově Ischia, 2600“ vysoký, jest nyní vyhaslý, soptil ale za historických dob; 
mimo lo nalézá se na oslrově ještě 12 menších sopečných kuželů. — Phlegraeická pole 
u Puzzuoli, západně od Neapole, obsahují na prostranstvu 3 čtverečných mil 27 starých 
Živa 4858, 6 
