82 
sopečných jícnů, mezi nimiž Solfatara dosaváde horké páry vydychuje a 428“ vysoký 
Monte Nuovo teprva r. 1538 za 48 hodin povstal. 
Mimo tyto sopky nalézá se východně od Vesuvu ještě Lago, ď Ansanto a vy- 
zdviženy jícen Vuliur u Melfi v Apulii, kteréž oba prý ještě plyny vypouštějí a s Ve- 
suvem a Epomeem v jedné čáře, 21 mil dlouhé, leží. Severozápadně za Vesuvem vy- 
zdvihuje se u místa Teano pamětihodný starý vyzdvižený jícen /tocca monfina. 
Ve skupení řeckém připomenouti sluší přede vším polostrov Methone, na němž dle 
Strabona asi 300 let před Kr. hora 4000“ vysoká s úsilnými sopečnými úkazy vy- 
stoupla. Taktéž se mohou ostrovy /oros, Antimilo, Milo, Argentiéra, Polino, Polican- 
dro a Santorin dle svých hornin za sopečné oslrovy považovati, z nichž někleré do- 
saváde páry vydychují. Zvláště památný jest ostrov Santorin, který spolu s ostrovy 
Aspronisi a Therasia vyzdvižený jícen skládá, jehož střed mořem naplněn jest a od 
r. 184 před Kr. až do nejnovější doby tvořením několika menších ostrovů, vyzdvižením 
mořského dna, výparem a vyhazováním pemzy několikkráte svou sopečnou povahu 
osvědčil. 
Mimo tylo živé sopky nalézají se v Evropě ještě některé řady a skupeniny vy- 
haslých sopek: tak u míst Olot a Castel-Follit v Katalonii, na Kolumbretských ostro- 
vech u pobřeží Valencie, u Clermontu ve Francii a dále k jihu a jihovýchodu vyzdvi- 
žené jícny hor Monidor, Cantal a Mezenc, jako i mnohé jiné sopečné místnosti v kra- 
jině  Velay a Vivarais, u Agde a Bezcers v Dep. Hérault, na několika místech v Pro- 
venci a na ostrově Sardinii. Konečně sem náleží Albánské pohoří u Říma, krojina 
Eifel a krajina u Laachu a Riedenu v porýnském Prusku. Připomenouli se mohou zde 
též dvě malé vyhaslé sopky v Čechách, totiž Komorní Hůrka (Kammerbůhl) u Franliško- 
vých Lázní a Zelezná Hůrka u vesnice Boden jižně za Chebem, o nichž později ještě řeč bude. 
Pevnina africká má velmi málo sopek. Jen v Abyssinii nalézá se skupení vy- 
haslých sopek, mezi nimiž prý ještě jedna živá, jmenem Dofone, soptí, a pak v nej- 
vnitřnějším záhybu zálivu Guinejského, kde se vyzdvihuje sopečné horstvo až na 12000 
výšky, které snad ještě v čase dosti novém soplilo. 
Na ostrovech kolem Afriky jest sopečná činnost lím znamenilější — Sem náležejí 
v Allantském oceánu Ostrovy Azorské, kleré až do nejnovější doby sopečnou povahu svou 
osvědčují ; Ostrovy Kanárské, krásným dílem Buchovým oslavené, kde sopka Pico de Teyde 
na Teneriffé výšku 14400“ dosahuje a ostrovy Canaria a Palma velkolepé příklady 
vyzdvižených jícnů představují, Capverdské ostrovy, ostrov Ascension v poledníku Kanár- 
ských ostrovů, sv. Zelena, která též jest původu sopečného, a Tvistan da Cumha mezi 
předhořím Dobré naděje a jižní Amerikou, jenž má sopku 7800“ vysokou však vyhaslou. 
V Indickém oceánu jsou živé sopky na ostrově sv. Pavla, na ostrově Bourbon, vyhaslé 
jsou na Isle de France a na ostrově Amsterdam. Také v Červeném moři mají ostrovy 
Perim, Teir a Zebair dílem vyhaslé, dílem dosavad činné sopky (Džebel-Teir). 
Jako africká jest i astatická pevnina chudá na sopky, kdežto na východní a jiho- 
východní straně její sopky ostrovní největšího vyvinutí na celé zemi dosahují. Malá 
Asie, Kavkaz a indický poloostrov Kuč mají však několik mohútných vyhaslých sopek. 
V Malé Asii sem naléží Argaeus č. Arghi-Dagh (12400') n města Caesarea a Hassan 
Dagh (80009, dva trachylové kužele, u jejichž paty proudy čedičové lávy „se nalézají. 
Velmi bohatá na vyhaslé sopky jest Armenie, kde se vypínají sopky Takal- Tau a Ara- 
rat (16200'), andesitový lo kužel, u jehož paty r. 1840 strašlivý sopečný výbuch se 
