90 
bujnější vzlet obraznosti básnické, ani nejodvážlivější smělost štětce malířského mení 
s to, aby něco, byť i sebe fantastičnější bylo, vyrobil, čeho by posud ani v částkách 
nestávalo. (Co spojeno, můžeme rozloučiti: co rozloučeno, spojiti, zvětšili, Zmenšíti, 
vůbec změniti; a však z oboru naší zkušenosti /vořivě vystoupiti není nám popřáno, 
což zajisté laké jest skutek zkušeností napořád potvrzovaný. Možno-li nám tedy ulvo- 
řiti a tvoříme-li sobě skutečně pojem o čistém duchu, tož zajisté tato mohútnost na 
tom se zakládá, že my sami duchové jsme. Jest tedy duch, a že účinně ve hmotu 
působí, nepotýká se s pražádným přírodným zákonem, protože různí světové různé 
mají zákony, a z toho opět jde. že zákonové hmotné přírody ani pravidlem ani měřidlem 
pro působnost čistého ducha. býti nemohou. — 
Isák Newton. 
Životopisný nástin. 
Od J. Malého, 
„Vyznávám zřejmě, že pokládám Newtona za největšího genia všech časů a zemí, 
nevyjímaje při tomto úsudku svém ani nesmrlelného Keplera, první Frant. Arago s po- 
čátku své biografie velikého učence tohoto. A v skutku, kdyby i výrok takového 
muže jako jest Arago na váhu nepadal, musil by každý, kdo náležitě umí oceniti, co 
Newton ve vědě dovedl, sám od sebe připadnouti na pravý poměr, v jakém se mají 
k sobě oba tilo oslavenci vědy. Kepler, jehož zásluhy © vědu ostatně o nic menší 
nejsou nežli Newlonovy, dohádal se zákonů všehomíra od něho vyslovených; Newton pak 
nalezl jejich příčiny odkrytím působící síly. Toť ten rozdíl mezi nimi — rozdíl podstatný a cha- 
rakteristický pro snahy obou velikých mužů, který úplně ospravedlňuje výrok Aragův. Bez 
Newtonova odkrytí zákonu gravitace byla by naše známost soustavy všehomíra jenom 
kusá a povrchní, lak asi jako byla známost úkazu blesku a hromu před poznáním elek- 
trické jejich povahy. Kepler nutně musel předcházeti, než mohl přijíti Newton. Toto 
v krátkosti předeslavše, abychom čtenáři ukázali pravé slanoviště, s kterého hleděti 
třeba na oba tyto výtečníky přírodovědy v širším smyslu pojaté, jejichžto snah veliko- 
lepé výsledky vzájemně se doplňují, přikročíme již k věci samé. 
Isák Newlon narodil se dne 25. prosince 1642 (na boží hod vánoční) starého 
počtu ve Woolsthorpu, vesničce osady Colsterworthské v Lincolnshiru. Malka jeho Jin- 
dřiška Ayscoughová  zlralila manžela svého brzo po svém se provdání; to dítě pak, 
které v dějinách ducha lidského tak vznešencho místa zaujíti mělo, přišlo na svět před 
časem, tak jako Kepler. Na štěstí nevyplnilo se obávání, jaké vzbuzovala jeho neoby- 
čejná drobnost a slabost. 
Když byl Isák tři léta slár, provdala se matka jeho podruhé za faráře Smitha 
v North Withamu, dílě pak své zanechala jeho babě ve Woolsthorpu, kdež malý New- 
ton navštěvoval vesnickou školu. Ve dvanáctém roce poslán byl na veřejnou školu 
Gralhamskou, kdežto měl byt a stravu u tamějšího lékárníka Clarka. Skrovné pokroky 
v učení, jaké tu činil Newlon, nedaly nikterak předzvídati jeho budoucí slávu. Byl to 
žák nepozorný a jeden z posledních své lřídy. 
Nejednou byla to nepatrná příčina, klerá probudila ducha posud dřímajícího, což 
opakovalo se též u Newtona. Jsa již na vrcholu slávy své rád vypravovával tuto udá- 
lost. Jednou totiž udeřil ho jeden z jeho spolužáků, který byl v učení daleko: před 
