106 
Dále jsem se v lé recensi, při všem uznání velikých zásluh aulora, opřel proti 
jednostrannosli výhradního přijímání výrazu buněk (Zellen), kdežto zrmečka, v látce 
tvořivé prvotní u rostlin i zvířat se vyskytující, jen u rostlin v pravé buňky se pro- 
měnují, u zvířat pak vždy ráz zrnečný zachovávají. Zdálo se však hned s počátku po- 
hodlnějším býti, jen jednoho slova (Zelle) použiti, což zvykem a mnohonásobným uží- 
váním umluvitostí se stalo a všeobecné platnosti dosáhlo, tak že nyní v obvodu německé 
kultury by nesnadné bylo proli tomu se postaviti : 
Si volet usus, 
Ouem penes arbitrium est, et mos el norma loguendi. 
40. Do Časopisu: RusU's krilisches Repertorium der Heilkunde psal jsem recense 
o následujících knihách : 
Roku 1826. Flourens recherches experimentales sur les proprielés et les formations 
du sysléme nerveux. Paris 1820. 
Aug. Weslrumb physiol. Untersuchungen úber die Einsaugungskraft der Ve- 
nen. Hannov. 1825. 
W. Horn ůúb. d. Geschmacksinn des Menschen. Heidelb. 1825. 
41. Za času svého bylování ve Vratislavi měl jsem mnohonásobný podíl v lamější 
společnosti slezké k povznešení vlaslenského vzdělání (Schlesische Gesellschaft zur 
Befórderung der valerlindischen Cultur). Nebude od místa, kratičkou zprávu zde po- 
dali o lélo společnosli, zvláště z ohledu sausedních slezských i našich poměrů v tomlo 
oboru veřejného života. — 
Původ slezské vlastenské společnosti, která roku 1853 své padesátileté jubi- 
laeum slavila, (Druckschrift zur Feier ihres 50jáhrigen Bestehens, herausgegeben vom 
der schlesischen Gesellschaft fůr vaterlándische Cultur. 49. pag. 282. Breslau 1853. 
Verlag von Jos. Max et Comp. Spisovatel Dr, Aug. Kahlert) sáhá až do roku 1803. 
Původcem jejím byl Kristian Jindřich Můller, tehdáž vojenský generální ubytovatel 
(nar. ve Vratisl. v, 1772, + 1848 ve Warmbrunnu), jenž vydal pozvání k zřízení spo- 
lečnosti ku podporování přírodnictví a průmyslu v Slezsku, maje na zřeteli podobnou 
starší společnost, která, vznikši r. 1771 po opanování Slezska Bedřichem Pruským, 
hlavně povzbuzením tehdejšího ministra práv v. Carmera pod jmenem olastenské spo- 
lečnosti (patriot. Socielát), až do r. 1791 trvala dosti prospěšně oučinkujíc. Počátek 
byl dost skrovný, sešlo se jen šest mužů, zhotoveny slatuty a prostředkováním vládnou- 
cího ve Slezku ministra v. Hoyma od krále potvrzeny. Společnost vzrůstala potěšitelně 
až do roku 1806, kdyžto podezřivost téhož ministra vojenské komoře ji podříditi chtěla, 
čemuž ale moudrým a zmužilým chováním jejích ředilelů šťastně vyhnuto. Také ob- 
sazení Slezska od Francouzů a dobylí Vratislavi šťastně přeslála společnost, jejíž věde- 
eké sbírky a jiné nábytky od nepřítele šetřeny byly, kasa pak (5U0 tol.) v privátních 
rukou uchována. Co zalím Můller, dosavadní sekretář společnosti, jsa tehdáž ouředníkem 
při minci, s mincovním nářadím do Kladska byl uprchl, jiní pak oudové jinak zabavení 
byli, klesla její činnost na nejnižší stupeň, až pak se jí ujal S. G. Reiche, (tenkráte 
ředitel privátního vychovacího ústavu, později rektor gymnasia Elisabetanského), vzav 
na sebe osiřelé sekretářství. Jeho snahou se zavedla mnohá uspoření, slavnou veřejnou 
řečí získáno mnoho nových údů, a zvláště laké lím, že roční příspěvky s 42 tol 
na 6 sníženy byly. 
Na lo (r. 1809) zhotoven nový statut, jenž prostředkováním tehdejšího ministra 
