121 
a tím článkem přispěl k popisu života tohoto zvířátka, které blízko nás žívot svůj tráví. 
Jestliže tobě z jeho života důkladnější a zajímavější věci povědomy jsou, nepokladej za 
těžko, jimi tento popis můj rozmnožiti. — 
Něco o zemětřesení na Slovensku, 
Výňatek z přátelského dopisu p. Dr. Karlu Amerlingovi. 
V Žilině dne 27. března 1858. 
Dne 15. ledna odpoledne vyšel jsem s dětma na procházku přes zamrzlý Váh do 
sousední vesnice; bylo pod mrakem a tu i tu poletovaly krásné hvězdičky sněhové, tak 
že jsme při patření na to milou zábavu měli; ostatního nepozorovali jsme nic. Já a děti před 
osmou jsme šli spat, an zatím služka na stráži bděla u nemocné choti mé, pokud se já 
trochu prodřímnu. Ve čtvrt na 9 služka udělala křik, ja skočím rovnýma nohama s lůžka 
a tu vidím div: jak jeden kout pokoje vstoupá vzhůru a druhý se níží a při tom všecko 
se kyvotá v pokoji; já na to vzal hodinky a poznamenal čas. Manželka má, náramně 
slabá po těžké nemoci, pravila, že hned v začátku s její postelí to strkalo směrem od jihu 
k severu, a tak i voda roztekla se na stole, tím směrem i některé věci se skácely. Boh- 
dana, leževší hlavou k jihu, v prvním ruchu pocítila neobyčejné proudění ve všech obrat- 
lech takovým citem; jako když se elektrisuje. Já zůstal až do rána u nemocné choti 
a zaznamenal jsem třesení přísně jak následuje: První zatřesení bylo strkavé a jako vo- 
dorovné (s podzemním hučením), které se proměnilo ve vlnité, co jsem sám pozoroval; 
celé trvati mohlo dobrých 10 sekund a bylo ze všech nejsilnější ; druhé slabší násle- 
dovalo po 50 min.; třetí silnější druhého po 9 minutách, čtvrté velmi slabé po 4 minu- 
tách. Nato o půl noci následovalo zatřesení slabé; asi 10 min, po třetí hodině ráno též 
slabé ; pak o 9 hod. 20 min, (dne 16. led.); potom ještě jedno 14 minut později. Lidé 
po prvním zatřešení vyběhli na ulici a v strachu čekali rána. K těžkému poranění ne- 
přišel nikdo, zdi ale tak porouchány jsou, že ani jedné beze škulin nezůstalo ; něco málo 
se v skutku sesulo a v domech asi osmi přebývati nemožno. V sobotu večer ještě slabé 
třesení pozorovati bylo. Památno je to, že asi tři sekundy před každým zatřesením těžké 
a strašné podzemní hučení slyšeti bylo, které zaroveň s třesením přestalo. 
Co až potud se stalo, napsal jsem 17, ledna ráno do Slovenských Novin, což 
i redaktor doslovně odtisknouti dal pod známkou (KL) ze Žiliny. 
Obyvatelstvo Žiliny a celého vůkolí do hrozných úzkostí přišlo; co mezi tím zvlášt- 
nějšího se stalo, již v novinách se o tom mluvilo. 
V neděli večer dne 17. ledna pozorovalo se slabé zatřesení vícekráte, taktéž i 18. ve 
dne a večer. 19. shromáždil jsem své žáky do I. třídy a na tabuli kreslil i vysvětloval 
vývin naší zeměny , tu žáci v pozornosti upiati dostali najednou ránu zezpod země, po 
předchazejícím slabém zahučení, která všecky na nohy postavila, načež v největší divo- 
kosti začali skákat po stolicích ke dveřům, tak že jsem měl co dělat aby se neštěstí ne- 
přihodilo, Památno při tom, že v druhém konci stavení v kreslírně byl toho času kollega 
Beneš se svými žáky, kde ani nejmenšího nepozorovali ve vzdálenosti asi 10 sáhů. V městě 
bylo všude pozorovat otřesení, ale ne ve stejné síle na všech místech, což i o pozdějším 
třesení platí, A 
, Třesení trvala téměř až do konce února, ale jem slabá aneb trochu silnější, kte- 
rých se počítá výše 40. Sebrané zprávy o všech událostech poslal náš c. k. služný p. 
z Theisenthalu c. k, geologické jednotě do Vídně. Též byl u nás hvězdář Dr. Schmid 
z Holomouce, poslaný od J. Em. tamnějšího pana kardinala arcibiskupa, a konečně z Opavy 
