127 
velká radost jest, když uprostřed nelibě  zapáchajícího obsahu střev krásnou tasemnici 
naleznu a pod drobnohledem ústroj hlávy a jednotlivých článků pozorovati mohu. Mnohý 
čtenář si pomyslí: „Proti gustu žádný dišputát.“ 
Měkkýši jsou též k uspořádání připraveni, a pan prof. Purkyně k tomu cíli zakou- 
pil vlaské dílo od Poliho, které překrásnými výkresy opatřeno jest. 
Sbírku hmyzů pořádá pan Em. Lokaj, a podá snad c» nejdříve sám zprávu 0 stavu 
tohoto oddílu jeho péči svěřeného. 
Nyní, kdežto tuhá zima nedovoluje delší pozdržení se ve sbírkách, pořádám zka- 
meněliny silurského útvaru, a výsledek práce té podám budoucího roku, 
Flora hnědého uhlí v pruském Slezsku. 
Utvár hnědouhelný pokrývá větší díl pruského Slezska a souhlasí skoro dokonale 
s tímtéž útvarem v severních Čechách po obou stranách Labe. © Professor Góppert ve 
Vratislavi probadal zevrubně všechny otisky a skameněliny rostlin ve slezském hnědém uhlí; 
výsledky toho badání jsou pro naše uhlí důležité, pročež je zde zkrátka sdělíme. Gůppert 
ustanovil 24 druhů stromových, totiž dvě stromovité trávy, 1 palmu, 3 cypresy, mezi ni- 
miž jest nejhojnější Cupressinoxylon ponderosum, kteréž se často vyskytuje v kmenech 
9 stop tlustých a 5000 let při poražení starých. Mimo to ustanovil 1 tis, 2 olše, 1 buk, 
1 kaštan, 2 duby, 1 topol, 1 lípu, 3 Dombeyopsis, 8 javory, 1 dřín a 1 svídu, pak 1 ka- 
pradí Pteris oeningensis. 
Z výpočtu těchto druhů můžeme si vyobraziti podobu lesů hnědouhelných, před dá- 
vnými dobami u nás rostoucích. Upomínají poněkud na lesy jižnější části Spojených států 
severoamerických. 
Geologie rakouských Alp. 
Zpytování nejmohuútnějšího horstva našeho mocnářství pokračuje čile. © Výborné 
práce jsou v tom ohledu uveřejněny v ročnících říšské geologické jednoty, zvláště od 
Dr. Štúra, Fótterla, Hauera, Lipolda a j. údů. Připojujíce následující přehled co výtah 
z prací již hotových, klademe jej sem hlavně též pro porovnání s našimi karpatskými 
horami na Slovensku, kteréž k Alpám maji velikou podobnost. 
Střed hor skládá se z prahor, po obou stranách jsou pak usazeniny novější. Však 
jen jisté útvary druhohorní, trias a lias, souhlasí mezi sebou jak na severní tak i na jižní 
straně; starší útvary ukazují po obou stranách značné úchylky. 
Útvar silurský vyskytuje se jen na severni straně, na jižní chybí docela. Devonský 
útvar chybí po obou stranách, teprva na východní straně u Štýrského Hradce objevuje se. 
Kamenouhelný útvar vystupuje jen na jižní straně, permský útvar chybí docela. Zárovné 
uložení nejstarších triasových pásem na silurských vrstvách v severu a na kamenouhelných 
v jihu dokazuje, že vystupování horstva v době triasové nebylo spojeno s ohybáním 
a prolamováním vrstev, nýbrž že bylo více kontinentalní, tak že vodorovnost usazených 
útvarů tenkráte málo se porušila © Vrstvy triasu a liasu jsou jak ma severní tak 
i na jižní straně Alp skoro docela stejně vyvinuty, a jednotlivé členy jejich následují 
po sobě bez porušení. Patrně souvisely tyto vrstvy před časy a byly teprva po- 
zději vystoupením prahorního jádra jako vzdmuty a poraženy, © Horská pásma Ra- 
stattských Túrů na severní straně a triasové hory mezi údolím Dravy a Cily na jižní 
straně jsou tedy zbytky všeobecného příkrovu, který druhdy na celých prahorách ležel. 
Hory ty skládají se větším dílem z čistějších vápenců na skameněliny dosti chudých, což 
na to ukazuje, že vrstvy v hlubokém moři se usadily. Jenom nejzpodnější vrstvy jsou 
všude pí čité neb slepencovité, 
