130 
cesu prostě zaškrtil, tenkráte jsi ale padla do rukou přírodozpytce. Víš, jak len se na 
tobě pomstí? On tvůj sprostácký život odhalí a vydá tě všeobecnému posíiěchu. Toť 
tvá pokuta. Teď jdi a nehřeš více | — 
Každý životopisní nástin béře sobě za první. úkol uvésti čtenáře ku kolébce 
svého předmětu a začíná vůbec: N. N. narodil se tam a tam roku toho a toho a t. d. 
Věru jsme velice na rozpacích, majíce uvésti vzácné čtenáře ku kolébce opověděného 
předmětu, a kdybychom se nebáli zvědavost jejich tím více popuditi, jistě že bychom 
se o něm ani nezmínili. Rodiště muší je tak prosaické a sprosté, jako vůbec celý ži- 
vot její. V trusu koňském, dobytčím a slepičím, jakož i v každém smetišti vzejde 
první slunce té ošemetnici, která v úplném vyvinutí sedá na náš nos, s knížaty a pány 
z jedné mísy jídá, po hedbávných kobercích a měkkých poduškách se prochází a po- 
hodlným lidem život ztrpčuje. Ano, což ještě horšího? Jak krásná myšlénka již se 
častokráte v mnohé filosofické hlavě rodila, ale prostopášnou mouchou právě ve svém 
zárodku zaražena jsouc ke škodě lidstva jen co neslvůra na svěllo se dostala! Zajisté, 
toť ona spůsobila! A jak mizerný tvor jest moucha po svém vylíhnutí z vajíčka! Pouhý 
bledožlutý červíček, jejž přírodozpytci ne bez důmyslu „larvou“ mnázvali. Pohléd- 
něme na ni. 
Čtyry neb pět čárek dlouhá zdá se nám na polo přeražena, podoby jsouc kuže- 
lovité, na zad tupě ukončené. Hlava pohyblivá skládá se ze dvou částí, každá s malým 
dvoučlenným makadlem. Hořejší čelisti, těsně vedle sebe ležící, jsou nestejné velikosti, 
oči jednoduché, noh nemá žádných. Dvě vzdušní trubice čili průdušnice probíhají krátké 
tělo po celé délce a přivádějí je ve spojemi se vzduchem. Otvory jejich nalézají se 
na prvním kroužku za hlavou a končí na olupěné zadní části těla. Neozbrojenému 
oku objevují se co hnědé, okrouhlé skvrny s jemným pahrbkem uprostřed, v němž se 
malá dirka k čerpání vzduchu nalézá. 
Nemotorně sebou sem tam pohybujíc požírá hltavá larva napořád vše, cokoliv se 
jí v cestu klade. Po několika dnech však, jakoby se najednou v mozkovici její za- 
kmitlo uvědomění své schopnosti k činům dosavadních vznešenějším, stane se veliký 
převrat ve smýšlení a počínání jejím. © Zhrdnouc zabáží po důstojnějším blahobytu a 
počne opovrhovati vší stravou, nepokojně rejdíc na vše strany po své nečisté residenci. 
Durdivé myšlénky, vášnivosti a nespokojenosti plné, rojí se v útrobě její, rušíce male- 
rialně pohodlný život larvy muší. Konečně se na něčem odhodlaně ustanoví, patrně 
vidět, že se jí svět více nelíbí. S úsilností zarytého tvrdohlavce počne hlavou vrtati 
do země, jakoby se jedním rázem prokousati chtěla do jádra tajností, skrytého uvnitř 
zeměkoule. Země však má tvrdou škořapinu, v nížto skrývá nedotknnlé své jádro. 
To zpozoruje též s nemalou mrzutostí nakvašená larva, a vidouc namáhání své marné, 
zanechá s resignací dalšího dloubání. Za to však se zaryje do hlubokého dumání 
v tichém koutečku s pevným úmyslem, raději zahynouti, nežli žíti v kalužích co vý- 
vrhel všeho tvorstva. 
Zoufalství slabého tvora proniklo k srdci matky přírody. „„Nezahyneš““, praví tato 
slovem všemohoucím, „ale budeš žíti v jiné podobě. Dám tobě lehké tělo a křídla 
k létaní, abys mohla dle svých žádostí povzlémout z prachu do žádoucích kruhů. Za 
svou nespokojenost však staneš se svízelem všeobecným a pronásledovati tě bude vše, 
co lítá ve vzduchu i co dýše na pevninách zemských. Budiž moje slovo oživeno 
skutkem 1“ 
