139 
neustále má na sobě co urovnávati, a samolibé nadutosti plna vzlétne, aby se opět usa- 
dila a nové uhlazování počala. — 
Život muší je naskrz pohodlný a lenošivý, o výživu osobní nepřipouští sobě 
starosti pražádné; všude je pro ni prostřeno, všude si počíná jako doma i omočí svou 
hubu v každé polívce dříve nežli sám hospodář k ní přisedne. Při lom arci vyběravá 
není, i co se labužnictví dotýče, prozrazuje vždy jen sprostáckou choulku a strká nos 
i lam, kde si jej častokráte nolně připálí, Bez umění, bez průmyslu, bez cti, prosta 
všech starostí i duševních vloh, opovržená a pronasledovaná žije ode dne ke dni jako 
pravý vagabund. Ona representuje francouzského gamina,  italskéko lazarona, vů- 
bec celou evropskou luzu, nestarajíc se ani o příbytek ani o pohodlí. Ona si nevšímá 
žádných zákonů, žádných společenských stanov, nebéře ohled na nic a žije co pravý 
Indián bez obmezenosti; volnost jí jde nade všecko. Od Surinamu až do Lapska, od 
Gangesu až Bůh milý ví kam roztroušeni jsou údové plemena mušího, nesčíslní ve svém 
počtu, ale vespolek sobě na vlas podobní ve své ošemetné drzosti. 
Manželské povinnosli a obmezenosti jsou mouše docela neznámé, ona se drží v tom 
ohledu docela zásad mormonských, svou chuť a libost neobmezuje nikdy a nikde v pra- 
ničemž, jsouc komunistka v pravém smyslu slova. „Ede, bibe, post mortem nulla vo- 
luptas“ je první a poslední zásadou celého blahobytu jejího. Zaopatření mláďať ne- 
dělá jí starosti nižádné. Ona nezná materskou. obětavost hmyzů, kleří svým. tělem 
chrání nakladená vajíčka (Coccida), neznámá jí je láska včel, vos, mravenců, hroba- 
říků a j. k svým potomkům. Cit její v tom ohledu stojí daleko pod nullou, 
Bez okolku vysype svým časem vajíčka do nejbližšího smetí neb trusu, a je po 
všem. Prolož vším právem. zasluhuje naší nenávisti a našeho opovržení, „Včela i vosa 
požívají u člověka jisté vážnosti a uctivosti, ale moucha? © Muchou opovrhujeme, jí ne- 
mavidíme, protože je nejapná, neužilečná, hloupá a slabá, a že sobě z nemotorné, zvě- 
davosti v každém plamenu spálí křídla a v každém nalíčeném jedu hubu. Co milujeme, 
jest čipernost, nikoliv ale obmezenost na těle i na duši. Domácí pavouk je proti ní do- 
cela jiný chlapík, neboť požívá úcty a vážnosti u mladých i starých, Ony děsí, těmto 
přináší zábavu; onino obdivují se umělecké jeho tkanině, v nížto lapá pilomé mouchy, 
lito očekavají od něho prorokování změn časových, ba i své štěstí v lolerii. Stalo se již, 
že s vězněm pavouk se skamarádil a jemu smutný čas ukracoval, čehož moucha ani 
Y pomyšlení schopna neni. 
Žádný druh hmyzů, nevyjímajíce ani brouky, není na světě v takovém nesmírném 
počtu rozšířen, jako řád hmyzů mouchovitých; nejen že tento sám prý přes 40,000 druhů 
obsahuje, a že rod muší (Musciden) sům se na 200 druhů rozstupuje, jsoufijednotlivci je- 
dnoho druhu tak nesčislní a plodni, že nemožno ani příkladně uvésti jakýs počet, O mouše 
masařce víme s jistotou, že lo roka potomstvo jednoho párku 500 milionů obnáší. A což říci 
ojiných? Počet komárů, vzláště Golubačských, jejichž mraky tak řka slunce zastiňují; tachlic 
obecných, střečků, blech, a moskitů v horkých zemích převyšuje každé pomyšlení. Kdož by 
nevěděl, jak obydlí našich vesničanů v letě muchami naplněna bývají? každá světnice, 
každý chlév je sám o sobě oul, v němž tisíce a tisíce much svoje rejdy provádějí. 
Každý boj proti takovému množství bývá marný. Hospodyně na ně líčí hrnec, uvnitř 
omáčkou natřený a chylá je do pylle, pasák na ně nosí muchomůrky a čermáčky, dě- 
deček chodi od rána až do večera s koženou plácačkou, aby sobě zdřimnulí po, obědě 
usnadnil, nic však naplat. Při každém otevření okna neb dveří celé mraky nezyaných 
