134 
hostů jako o závod opět do světnice vhrknou. „Kde se asi ty mouchy berou,“ stě- 
žuje sobě babička, která by ráda v tichosti a pokoji se pomodlila, a malý klouček, za 
nohu ke kolébce malé sestřičky uvázán, aby mouchy od ní odháněl, též nevelmi pří- 
znivě o nich smýšlí, neb sobě zadostučinění béře neustálým jich lapáním. Mouchy mí- 
vají do roka až šesterý roj. Pozorujme jen jedinký párek a vysvětlíme si pak ohromný 
počet jejich na podzim. © Samička klade dle pozorování 60 až 100 vajíček; vezměme 
v průměru 80, a obdržíme z vajíček v dubna nakladených z jedné samičky v kvělnu 
80 much, rozdělené na 40 párků dají tyto v červnu 40 X 80 — 3,200; tyto v červenci 
1,600 X 80 = 128.000, tyto vyvedou v srpnu 64,000 x 80 = 5,120.000 a v září 
2,560.000 x 80 — 204,800.000. Všechny tylo od jednoho párku z dubna pocházející 
mouchy dělají dohromady 210,051.280 much. Je-li počasí příznivé, následuje pak ještě 
šestý roj, totiž 120,400.000 X 80 —=8,192,000.000, tedy pokolení nejméně 8.000 milionů, 
Krásný to počet, věru až k zoufání! Na štěstí počitá ale příroda jinak nežli my na 
papíře, a jakoby se sama toho nesmírného počtu zhrozila, bojuje pak na vše strany 
proti této neblahé ourodnosti. Ani desátý díl z každé generace nepřijde k úplnému 
vyvinutí. 
Již v prvních okamženích hrozí malé larvě muší rozmanité nebezpečí. Kury, 
vrabci i jiné plactvo a všeliké nehody starají se o lo, aby toto plemeno převahu ne- 
obdrželo. Zvláště malý lumek (Spalangia nigra), sotva 1““ dlouhý, vyhledává červíky 
muší a zapichuje svá vajička do jejich těl. Z vajíčka vylíhne se červík malinký, předce 
ale dosti veliký, aby larvu muší usmrtil a sám se v ní v malého tmavě zeleného lumka 
proměnil. 
Přišla-li moucha všem nebezpečím mnavzdor předce na svět, pak ji teprv 
pronásleduje všeobecná klatba. © Člověk na mě. líčí sklenice s mydlinami a topí 
je, anebo je tráví jedem, domnívaje se, že muchomůrka jen k tomu stvořena jest, 
aby mouchy zahlazovala; chystá pro ně pepř i vodku kvasivou, papír smrlící, aneb je 
chylá konečně nemilosrdně na lep. Kůň, vůl i osel sekají po mouše ocasem, ptactvo 
ji lapá po celý svůj život v povělří; i ta žabka vylézá z vody ven, aby sobě nějakou 
mušku ulovila. Pavouk číhá ze svého brlohu po celý den, aby některé za malou neo- 
patrnost zlámal vaz, a tak se veškeré stvoření zasazuje o její zahubení. 
Konečně zuřívá častokráte mezi nimi jakási nemoc čili mor. Pří trvajícím vlhkém 
počasí, nejvíce na podzim, napadává je podivná plesnivina; tělo jejich pak nalézáme 
pokryté bělavým práškem, který zvláště v přehybech a kroužkách jejich těl se usazuje 
a epidemicky na tisíce much zmoří. Hospodáři naši říkají, že mouchy zrají. 
Ostatně má moucha dobrou konstituci tělesnou ; překvapi!=li ji na podzim mráz, 
zaleze někam do škuliny přespat zimmí nepříjemnosti; první jarní slunce ale probudí 
ji k novým radostem a strastem vezdejšího života, 
Kdybychom mouchu povolali před porotní soud, měla by věru chytrého a vý- 
mluvného advokála potřebí, aby se ze všech na ní lpících žalob a křivd před světem 
ospravedlnila. Z neznámosti života i těla jejiho se obyčejně všecko neblahé na ni strká. 
Vše nemilé, co sé v domácnosti vyskytuje, padá na její konto. Hospodyně ji má za původ- 
kyni mnohých červíků v sýru se vyskytujících, které tam přec jen moucha syrní (Dio- 
phila casei) s černým lesknatým a hladkým tělem a s pomerančovými nožkami nasadila; 
spílajíc na ni ukrývá před ní maso, do kteréhož nikoliv ona, nýbrž její tela, modrá 
moucha masařka (Musca vomitoria) červy vkládá. Rolník ji mylně považuje za dotěrnou 
