135 
mouchu (Můusca corvina), která dobytek jeho znepokojuje, a konečně všechny mouchy 
krev pijící a bolestně píchající na oučet nevinné domácí mouchy své loupeživé řemeslo 
provozují. Všech těchto křivd je ona prosla, a jen její množství a znepokojování nás 
je příčinou její opovrženosti a nenáviděnosti. Ona je proletariat v oboru hmyzů a za- 
kouší všechny osudy a ulrpení jeho; celý život její je jen uslavičné pronásledování, 
dlouhý řetěz rozmanitých trampot. Dobře se jí stává, proč sedá bez dovolení na náš nos! — 
Antarktická Amerika. 
Od Dr. Jana Palackého. 
Jižně od rovin laplatských a nížin přímořských chilenských nastupuje taková 
změna v přírodních poměrech jižní Ameriky, že se končina tato, začínajíc již 409 jižní 
šířky, antarklickou Amerikou nazývá. Podobnost však s arklickou Amerikou jest velmi 
povrchní, Východní dil je nízká (až 1000“ nad moře vyvýšená), skalnatá rovina pala- 
gonská, Uprostřed se vůžině Magellanské (jinde ji neznáme) k horám 3—4000' zdvihá. Zá- 
padně pokračuje velké temeno Andů až k mysu Hornu (18709ve střední výšce 3000“, kdežto 
vrchol Corcovadoský 7150, Sarmientoský 6800“ Darwinský 6900“ (angl.) dosahují. Velká 
častka hor a planin těchlo jsou nahá skaliska, jen v krytých místech udržel se rostlinný 
Život, ač ne pro sucho neb zimu, jako spíše pro bouřky a přívaly někdy na cestě své 
všecku vegetaci hubící, tak že pro ně stromů vlastních neslává, jen hustých nízkých 
keřin, ač druhy tytéž v severu neb na krytých místech stromovatí. 
Maluiny jsou velké kopcovité rašeliniště, až k 2430“ vystupující, asi 413 člver. mil 
velikosti, z nichž na 2 velké ostrovy přijde 80, asi na 38 menších ostatek. O země- 
sloví jejich málo víme, vzdor pracem ď'Orbignyho, Darwina a jiných. Západní strana 
Andů od mysu Hornu až do Chili skládá se ze žuly a ruly, zelenokamu ; roviny 
pampaské z třetíhorního, východní kopčiny z křídového, Falklandské oslrovy ze silur- 
ského a devonského úbvaru. Našlo se v úžině Magellanské hnědouhlí, jež Tythe, Dán, 
je ohledavší za třetihorní prohlašuje. Končiny tyto byly odkryty od prvního světoplavce 
Magalhaense r. 1520, po němž úžina hlavní sluje. Pak navštívili je Louisa 1526, Al- 
zacovo 1934, Camargo 1539, Drake 1579. Sarmienlo založil zde r. 1585 španělskou 
osadu v Port Famine, která hladem zahynula, jak se Cavendish 1587 dověděl. © Pak 
pluli tudy Chidley 1590, Hawkins, jenž odkryl Maluiny, 4594, Cordes 1599, Noort 1600 
Spilberg 1614, až Schouten a Lemaire 1616 mys Horn objevili; Nodales 1616, Nor- 
borough, 1669, Gennes 1666, Byron 1764, Pernetly, Wallis 1767, Bougainville též v tu 
dobu, Gordova, Cook, Falkner. Tito jsou hlavní z nesčíslných plavců, kteří tu byli. Ma- 
juiny obdrželi toto své jmeno, Španělům obyčejné, r. 1740 neb 1711 od lidí ze St. Malo; 
Angličanům slovou ostrovy Falklandskými. Anglická výprava pod Filzroyem, Kingem atd. 
lu 1826 břeh ohledala, pak d'Urville, Duperrey, Morrel;, Wedell, Virgin (s Galateau), Par- 
kersnow a jiní tudy pluli. Chilenská republika má zde od r. 1843 osadu trestní vojenskou 
v Port Famine, od r. 1850 v Punta Arenas, kde r. 4851. povstání vypuklo, které ale 
udušeno bylo. © Anlicko drží na Maluinech, kde osady 1764 od Francouzů počaly, 
od r. 1834 osadu s posádkou asi 160 mužů. © Toto jsou zde dosavad jediné evropské 
osady. Kromě toho kočuje v Patagoniif a Fuegii asi 8—10000 Indiánů plemene araukánského. 
