137 
Epacrideí, Forstera musoifolia ze Stylidieí, Astelia pumila, Gualtheria microphylla, Per- 
netlia mucronata atd, Nejvíce však je bylin ze severu, Chili, Peru ald., které až sem 
táhnou, někdy rodiny čistě tropické až k mysu Hornu (Escallonia serratla z Andů). Z těch 
uvedeme 4 Myzodendron, Drapetes muscosa (Falkl.), Nanodea muscosa a 2 Arjoona, 
5 Calceolarií, 2 Pralie, Myrtus nummularia (až Falkl.), ugni, Eugenia apiculata i Me- 
trosideros stipularis (až Chono), 3 Gunnery, Fuchsia coccinca (průliv Magellanský), 
Maylenus magellanicus, Myginda dislicha, Collelia discolor, Drimys Winteri (po Andech 
Jihoameriky až do Granady Nové), Thuja telragona (Magellansko), Desfontainea spi- 
nosa. Nejlépe značí ráz flory rodiny všesvětlové Leguminosy (zde jen 2 Adesmie, 3 
Vicie a 3 Lathyry), Composity (21 Senecio, 5 Gnaphalií, 4 Nassauvie, 3 Erigeron, 2 
Bacharis, 5 Chiliotrichum), trávy (14 Festuca, 6 Aira, 6 Agrostis), kapradí (8 Hymeno- 
phyllum, 3 Aspidie, Cystopleris [ragilis, 2 Lomarie, Gleichenie) atd. Ráz krajinný by- 
linstva jest jednotvárný, ač dosli zanímavý.  Maluiny kryje z větší čásli drn rašelinatý, 
hnědý neb přížloutlý z bylin srostlých, beze stromů; neb vylo před větrem neobstojí, 
jen hebké elastické trávníky,  Nejpamátnější úkazy jsou hromádky keřovité od Bolax 
(Umbellifery), podobající se mravenčím hnízdům, a tráva. tussakova, Dactyiis caespitosa 
Forslera, Festuca [labellala jiných, chomáče 4—6' vysoké a podobné dracaenám, hlavní 
píce od r. 1761 zde zdivočilých velkých stád koňů (malých) a kovězího dobytka, kte- 
ráž snad jednou i v Evropě důležitá bude. Na orbu zde pro mrazy a nedostatek tepla 
letního pomyšlení není. 
Magellansko nejseverovýchodnější podobno jest Patagonii — pusté skalnaté pla- 
niny, kdežto vnitřek a jih vždy zelené nízké (nejnižší 13“) ale husté lesíky buků (Fagus 
betuloides nejvíc), Wintera aromalica, dříšťalů atd. tvoří, někdy lak krnící, že výprava 
Wedellova žertem několik kroků nad lesem jezdila, podobné v tom nejzazším gronským 
lesíkům jednostřevícovým břiz (Betula nana) a vrb, které se zcela trávníkům podobají. 
Jediná strava bylinná Fueciánů je houba Cyttaria Darwini. Bylina nejdůležitější je řasa 
(Fucus giganleus), živící množslví měkkýšů mořských a tím ryby, mrže, velryby a Fue- 
giány, kteří jiné stravy téměř nemají. 
Za lo fauna jest velice chudá, jak se dle všeho podobává. Arci že. tropické 
vary, opice, papouškové ald. brzy u severu přestávají ; ale lvary známé neliší se od 
Laplataska i Chili. Ssavců jest málo kromě mořských (Delphinus Blainvillei, super- 
ciliosus a sarcoramphus, Leptonyx leopardinus, Otaria jubata). Guanaky jdou až do úžiny 
Magellanské, tak i jeleni a pštrosi amerikánští (Rhea). Uvedem Dolichotis palagunica, Kero- 
don australis, Ctenomys magellanicus, Myopolamus coypu (Patagonie), druh Reithrodon 
jen zde domácí (bypicus, chinchillojdes, cuniculoides), Hesperomys magellanicus, micropus 
xanthopygos, griseollava, nasuta (P.), Mephitis patagonica, Galielis. viltata (P.), Canis 
antarclicus, jediný domácí ssaveec Falklandska , jubalus (P.), Felis. pujeros (Mag.). 
Z pláků uvedem Brachyotus galopagensis (Falkl.), Dryocopus magellanicus Bpte., Cinelodes 
antarclica (Falkl.); Diuca diuco, minor (Patagonie), Anthus corendeca (F.), Phrygilus 
gayi, fruticeli, carbonaria (Patagonie), formosa (Magellansko), Zonotrichia matutina (P), 
eanicapilla (P. a M.) ald. — vše rody čistě americké, v severu hojnější. Velké množství 
vodních a mořských ptáků Graculus magellanicus, Spheniscus magellanicus, Micropterus 
činereus (Falklandsko), Bernicla magelianica, Gallinago magellanica, Charadrius falklan- 
dicus, Oreophilus  totanirostris atd. Z Chionideí hojných uvedeme Altagis. maluinus, 
Chionis alba i minor. 
