138 
Z amfibií konečně Testudo suleata (P.), Proctotretus Magellani (rod chilenský), 
a 3 jiné; Fuegie a Maluiny jich prý nemají. Z toho králkého seznamu lze již poznali, 
že zde není žádných severních tvarů, ale pouze jihoamerické, což článek tento 
měl dokázali. 
O původu zemětřesení a sopečných výjevů. 
Od Jana Krejčího, 
(Dokončení), 
Promluvivše o rozšíření sopek po zemi, obrátíme se nyní k úkazům, kteréž 
činnost jejich provázejí. 
Činnost živých sopek nejeví se neustálým vyhazováním kamenů, vyléváním lávy 
a otřásáním okolních krajin, nýbrž jest obyčejně velmi mírná, a obmezuje se pouze na 
vydychování par a plynů, na slabé vyhazování strusek, vystupování A padání, někdý i 
přetékání lávy v jícnu. Silné výbuchy sopek náležejí k výmínkám a opakují še oby- 
čejně jen po dlouhých přestávkách. 
Vodní páry jsou hlavní látkou, která ze sopek vystupuje a zároveň mnoho tě- 
kavých těles s sebou unáší. Páry tylo vystupují neustále ze všech škulin jícnu v podobě 
sičivých kotoučů, které se nad temenem sopky v jediný šedý oblak spojují a jako vy- 
soký sloup do výšky vystupují; dle toho poznávají se živé sopky již zdaleka. Úkaz 
tento, všem sopkám společný, podporuje zajisté domněnku o původu jejich, předtím vy- 
slovenou. V menší míře a jen porůznu vystupují z jícnů sopek též plyny: sírovodí- 
Kový, siřičnalý, chlorovodíkový, dusičný, zvláště ale uhličnatý, o čemž již dříve 
mluveno bylo. 
Řídčeji objevuje se vystupování a padání lávy v jícnu a vyhazování strusek, naznačujíc 
takořka přechod mezi obyčejným a soplícím stavem, pročež také jen na máloklerých 
sopkách bez nebezpečí pozorovati se může. Spallanzani pozoroval tento úkaz r. 1788 
v jícnu Aelny a na sopce Stromboli, kdež totéž pozoroval Moffmann r. 1831. Země- 
znalec tento zdržoval se r. 1831 na Stromboli a nalezl v pobočném malém jícnu lávu 
pravidelně vystupující a padající, kdežto z hlavního 200“ širokého jícnu jen pára vystu= 
povala. © Jasně lesklá, jako rozpuštěná litina, vystupovala láva jako postrkéem z hlu- 
biny jícnu, při každém postrku bylo slyšeti výbuch, a hustý bílý kotouč. páry 
vydral se z lávy, unášeje žhavé lávové kusy, které na kraj jícnu padly. Tato 
lichá, skoro každou vteřinu se opakující hra přetrhla se čas od času, když láva 
již výše vystoupala, větším výbuchem, při čemž kraje jícnu se otřásly a veliké kotouče 
páry hřmotně vyrazily, metajíce lísíce lávových kusů až na 1200“ výšky. Bezprostředně 
po každém tomto výbuchu nastal na okamžení pokoj, láva v jícnu zmízela, brzo 
ale zase vystoupla, opakujíc tu samu hru jako předlím. © Zvlášlě zajímavým. stal se 
celý úkaz ještě tim, že ze sousedního o 150“ nižšího jícnu neustále malý proud lávy vy- 
tékal a po úboči hory se valil. Podobné výjevy pozoroval Hoffmann na Vesuvu; láva 
vyzdvihovala se a padala, jen že jícen byl mnohem větší a parné výbuchy a vyhazovaní 
strusek tedy mohútnější. j 
V největší míře jeví se tyto úkazy v ohromném jícnu Kirauea na ostrově Havai, 
