142 
se. skoro celé temeno hory a zříceniny její spojily se s vývrhely a vodou, již dílem 
sopka „vyvrhovala, dílem lijavce poskytovaly, v nejstrašlivější bahenní řeky, kteréž velikou, 
krásně vzdělanou, krajinu se 114 vesnicemi pohřbily, 
Padá-li popel sopečný do moře,, povstanou na dně jeho vodorovné vrstvy, které 
zbytky mořských zvířat obsahují a časem znamenilé mohúlnosti dosáhnouti mohou. 
Tim spůsobem ulvořily se v předhistorické době usazeniny pemzového tufu, které v Nea- 
polsku lak rozšířeny jsou a pozdějším vyzdvihováním na Vesuvu a Stromboli do značné 
výšky vystoupily, — Nahromaděním slrusek a vývrhelů povstává a zvělšuje se na 
lemeně sopky popelový kužel, jehož podoba při každém výbuchu se mění. Spolu ob- 
jeví se na úbočích jejich, které se rozsedlinami roztrhají, mmožství vedlejších so- 
pečných kopců, takléž jako hlavní homole ze strusek, popele a jiných vývrhelů slože- 
ných. Tím spůsobem povstala na Vesuvu při velkém soptění r. 1794 asi 900“ pod te- 
menem rozsedlina 3000“ dlouhá, na níž se osm malých sopečných jícnů a homolí, tak 
nazvané Bocehe nuove, vyzdvihly. Na úbočích Aelny počítá se více nežli 700 takových 
kopců, z nichžlo Monle Minardo u Bronte výšky 700“ a jeden z Monli Rossi 420“ 
dosahuje. 
Zrovna tak, jako původ lěchto vedlejších kuželů na úbočích větší sopky, dá se 
také vysvětliti původ nesčíslných menších sopek, které takřka v zárodku již vyhasnou, 
jelikož sopečná činnost na jediný výbuch se obmezila. Takové sopky mají výšku jen 
několika set slřevíců, skládají se pouze ze strusek, sopečných kaménků a popele, a vy- 
daly, ač ne vždy, lávové proudy. Výbuchy lakových sopek byly snad provázeny též 
dešťni a popelavými prškami, procež se v okolí jejich nezřídka usazeniny slrusek, so- 
pečného písku a popele vyskylují.  Vyhaslé sopky u Clermontu ve Francii, které hlavně 
ze slrusek a sopečného písku nasypány jsou a jen 600' výšky dosahují, v Eiflu v po- 
rýnskem Prusku, u Olot a Castell Follit v Katalonii, Komorní a Železná Hůrka u Chebu 
v Čechách a mnohé sopečné homole na Flegreiských polích u Neapole, dávají příklady 
takových počálečných sopek, 
Tímtéž spůsobem povstaly a povstávají na dně mořském sopečné homole, které 
nezřídka v podobě nových ostrovů nad hladinu vyniknou, rušivé moci vlnobití však 
dlouho neodporují. Musíme však od nich rozeznali pevné ostrovy vyzdvižením moř- 
ského dna povstalé. © Starší a novější doba poskytla mnoho příkladů nových ta- 
kových ostrovů. 
R. 1757 vystoupil z moře tři anglické míle od Pondichery ostrov jednu angl. 
míli široký, z jehož jícnu při strašlivém lomozu tolik popele a pemzy se vyhazovalo, 
že koráby namáhavě skrze plovoucí kusy plouti mohly. Asi měsíc před velkým sop- 
těním Skaptar-Jókulu na Islandu vyzdvihl se 6 mil jihozápadně za ostrovem při po- 
dobném výjevu oslrov Nyče, který však za rok zase zmizel. U Azorského ostrovu 
Sv. Michala pozorovalo se tvoření nových sopečných ostrovů několikráte, totiž r. 1638, 
1691, 1719. a 1811, pří v klerémžto posledním roce 600“ vysoká sopka Sabrina z moře 
vystoupila, klerá však též brzo zmizela. Nejlépe pozorováno bylo vystoupení ostrovu 
Ferdinandea č. Julia mezi Sicilii a ostrovem Pantellaria. Místo, na kterém ostrov ten po- 
vstal, bylo dříve 600' hluboké ; 28. června 1851 vyzdvihla se však na tom místě voda 
ve spůsobu hory, a z moře vystoupil, když voda zase spadla, sloup kouře a páry, kterýž 
trval, až náhle v polovici července vystoupil z moře sopečný kužel, jenž zponenáhla 
245“ výšky dosáhl. Hoffmann a Escher viděli ten ostrov 23. července a nalezli, že 
