143 
se skládá z nasypaných strusek, z jejichž středu jasný , bílý, 2000“ vysoký parní 
sloup vystupoval; každé 2—3 minuly vylétaly strusky, po. větších lhůlách ale stal 
se vždy silný výbuch, při čemž sloup vyvržené hmoty 600“ vysoký 8 minut se udr- 
žel a na všechny strany struskové úlomky metal, 28. prosince t. r. nebylo však. již 
ostrov viděli, a jen vodní sloup vyslupoval jako vodoltrysk ještě dlouho na tomto místě, 
Také v Allanlském moři mezi ostrovy Sv. Heleny a Ascension byly mnohokráte 
vystupující vodní a parní sloupy a plovoucí strusky pozorovány, ač lam žádný oslrov 
až nad hladinu vody nevynikl, bezpochyby pro. náramnou hloubku moře, R. 1839 vy- 
stouply u ostrova Juan Fernandez v Tichém oceánu ři sopečné oslrovy, které až na 
jeden brzo zmizely. Ve větší míře jevily se podobné úkazy u Aleulských ostrovů, kde 
r. 1786 západně od ostrova Unalašky uprostřed mezi ohromnými kolouči par kuže- 
litý ze strusek složený ostrov vystoupl, z iehož jícnu strusky lítaly a páry se valily, 
Ostrov tenlo, jenž jmeno Ivana Bogoslova obdržel, měl r. 1819 asi 4 míle v objemu 
a 2100“ výšky, a ještě r. 1823 vystupovaly z něho páry. Čelé mořské dno mezi tímlo 
novým ostrovem a Umnakem. jest vyzdviženo, a kdežto r. 1778. Cook a r. 1790 Sar- 
ničev plnými plachtami tudy plouti mohli, jest nyní plavba nesčíslnýmí útesy a ska- 
lisky zamezena. 
K nejpamátnějším výjevům sopečným náleží vylékaní Závy z jícnu neb po- 
bočných škulin, čímž se obyčejně. silné výbuchy ukončí, přecházejíce pak zase 
v mírnější činnost sopeční. © Podotkli jsme již Ss počáiku, je povaha lávy tak 
nápadně upomíná na některé odrůdy lrachylu a čediče, že se od nich ani od- 
děliti nedá. Láva jest tekutý lrachyt neb čedič, který po vystydnutí skoro všechny 
vlastnosti trachylu a čediče plutonických skal přijímá ; zvláštnosti lávy obmezují se jen 
na uložení její v proudech, obyčejně též na bezvodnost a sloh bublinalý a struskovilý. 
Jmenovitě dává lato poslední vlastnost lávám obzvláštní povahu, tak že od každého již 
na první pohled co výrobek ohně se poznává. Struskovitý sloh jeví se ale obyčejně 
jen na povrchu lávových proudů, vnilřek a zpodek jejich má povahu docela kamennou. 
„Ba i obsidianové proudy, kleré na povrchu dílem co pravé sklo, dílem co rozpěněná 
pemza vyvinuty jsou, jsou v hlubších dílech docela kamenné Pod zvětšujícím sklem mají 
ovšaki struskovité lávy skrytě vyhraněný sloh, a jen skelné odrůdy jsou všude jednostejné. 
Jakožto obecnější odrůdy vyskytují se zvláště bezkřemenné trachytové lávy, kteréž 
v celistvé, dirkovité neb poloskalné hmotě krystalky a zrna sanidinového živce obsa- 
hují a na Flegreiských polích u Neapole, na oslrově Ischia a jinde se vyskytují ; pak 
znělcové lávy slohu a povahy jako znělec (Phonolith) na Flegreiských polích; obstdiánové 
lávy na ostrovech Teneriffé, Ischii, Islandu, a pemzové lávy na Liparských ostrovech. 
Doleritové lávy, z labradoru, augitu a něco magnetové rudy složené, objevují se na Aetně 
a Stromboli, čedičové lávy nejvíce u vyhaslých sopek, leucitové lávy panují na Vesuvu. 
U větších sopek děje se vytékání lávy nejvíce z pobočných škulin, an tlak vy- 
stupujícího lávového sloupu boky hory roztrhne, u menších sopek pozorují se výloky 
častěji z jícnu na temeně. Nechybí ale příklady, kde i vysoké sopky lávu z jícnu na 
temeně a nízké sopky z pobočných rozsedlin vylily. 
Při soplění Aelny r. 4811 vysloupla láva až k samému kraji jícnu, načež se 
rpopelový kužel roztrhl a láva pod ním vyvalila. Při soptění r. 1669 povstala však na 
„úbočí Aelny 3 míle dlouhá a 6“ široká rozsedlina, z níž ohnivá láva se leskla. Na 
Vesuvu vytéká láva někdy z jícnu na lemeně, někdy z rozsedlin pod temenem, Pa- 
