145 
Láva, která dne 12. srpna 1805 z Vesuvu vytékala, běžela dle Bucha střelhbitě 
dolů přes kužel až do vinic, pokračovala i zde velmi rychle a dosáhla za 3 hodiny 
silnice u Torre del Greco; v prvních 3 minutách proběhla 4 vlaské míle. Nikdy ne- 
byla na Vesuvu rychlejší, ale nikdy lekutější láva pozorována. Vesuvská láva r. 1776 
proběhla za 14 minut 6000“, jiný proud pokročil za hodinu 0 5400. Lávové proudy 
od 22. října 1822 dosáhly za 15 minut od kraje jícnu rovinu Pedamenlinskou. Láva, 
která r. 1843 z Aelny k místu Brontě tekla, měla na úklonu 259 rychlost 3“ za se- 
kundu. Vedle těchto příkladů veliké rychlosti pozorují se také příklady veliké váha- 
vosti; r, 1822 pokračoval na Vesuvu jeden lávový proud u Resiny jen 0 5—6“ za ho- 
dinu, r. 1819 byl na Aetně pozorován proud, klerý ještě po 9. měsících pokračoval, ale 
za hodinu jen o 3/. V celku není rychlost lávy příliš veliká, tak že lidé a zvířala před ní 
snadno zachránili se mohou, an mimo to lávový proud na povrchu brzo stuhne a tak 
se ochladí, že se bez nezpečenství přes něj kráčeti může. Jeptišky kláštera v Torre 
del Annunziata zachránily se tím spůsobem, mezi čímž láva klašterní stavení bořila. 
Rychlé ochladnuti lávy na jejím povrchu pochází od slabé vodivosli tepla a od slabého 
vyzařování ; uvnitř zůstane láva ještě dlouho tak teplá, jako rozpuštěný kov. Přikryje-li 
láva louku, vinice a pole, promění se tráva, keře a obilí v uhlí; dostihne-li stromů, 
obalí a zuhelní dolejší část jejich, hořejší část ale vzplane jasným plamenem jako louč. 
Když láva r. 1737 do Karmelitanského kostela u Torre del Greco (blíž Neapole) vnikla, 
roztekly se skleněné nádoby, ačkoliv se s nimi láva bezprostředně nedotýkala.  Strusky 
do tekuté lávy hozené rozpouštějí se brzo, ba celé struskové kopce, s nimiž se tekoucí 
láva setkavá, rozpouštějí se dokonale. Zvláště zajímává byla pozorování v domech města 
Torre del Greco, r. 1794 lávou pokrytých. Sklo v oknech bylo v bublinatou, bílou, prů- 
svítavou hmotu proměněno, úlomky vápenné obdržely sloh drobivý, písčitě zrnatý, však 
bez ztráty kyseliny uhličité, kované železo nadmulo se o trojnásobný objem, pozbylo tažnosti 
-a obdrželo uvnitř vyhraněný sloh; mosaz se nejenom rozpustil, nýbrž i v zinek a měď 
© „rozložil, z nichž poslední dílem v pěkných krystallech se vyhranila, též stříbo bylo roz- 
pušlěné a dílem v malých osmistěnech, sublimované. A předce byla láva zde již 4 
© „vlaské míle od výtoku vzdálena a již 6 hodin na, cestě. 
ry Špatná vodivost tepla struskové kůry jest příčinou, že láva uvnitř velmi po- 
malu chladne a časlo ještě žhoucí jest, když na povrchu již teplotu svého okolí má. 
Vodivost tato jest tak nepatrná, že r. 4787 na Aelně lávový proud ani sníh, přes kte- 
rýž tekl, nerozpustil, nýbrž souvislou vrstvou pokryl, což se. ješlě r. 1828 pozorovalo. 
Bezpochyby byl zde sníh dříve vrstvou sopečného popele a strusek zanešen, nežli lávový 
proud po něm se rozlil. Také o znenáhlém chladnutí lávy vypisují se velmi četné pří- 
klady. Ještě po letech zapaluje se dříví v škulinách jejích, a tyto vydávají ze sebe horké 
páry. Hoffmann pozoroval, že podolknutá láva, která ve sněhu Aelny spočívá, ještě 
Joku 1840, tedy 53 let po výloku, na několika místech páry vydychovala. — Láva 
„sopky Jorullo v Mexiku, r. 4759 vyteklá, vypařovala se ještě r. 1846, tedy 87 let 
„po výbuchu. 
Dokavad láva celá nevychladla, vystupuje ze všech jejích  škulin množství par, 
kteréž povrch její bublinatě nadýmají a tak nazvané /umarolly tvoří. Fumarolly tyto 
obsahují zase jako výpary sopky, hlavně. vodní páry, mimo lo zvláště chlorovodík, je- 
hož působením množství. chlorových sloučenin povstává, jako kammenná sůl, salmiak, 
chlorid železitý a chlorid mědilý. Spálením sirníků kovových povstávají též kyselina si- 
Živa 1858. 10 
