146 
řitá a rozličné sírany; proměnou chloridu železilého povslává krásně vyhraněná čer- 
vená železná ruda. 
Páry a plyny v lávě uzavřené vybvořují bubliny a dutiny, někdy veliké co je- 
skyně, a spůsobují vůbec bublinatý sloh, obyčejně dle směru toku protažený. Stěny 
těchlo dutin bývají hladké, někdy i krásnými kapalíny pokryly. 
V lávě Vesuvu a Aetny jsou jeskyně, vlastně ohromné bubliny, 3—8' vysoké 
a až na 20“ dlouhé dosti hojné; na Islandu jest v lávě sopky Balda-Jókul jeskyně Surt- 
shellir, 5000“ dloullá a mnohými záhyby a rozvětveními opatřena, která povstala tím, 
že láva pod slvrdlou korou dále tekla, když přítok shůry již vázl. Také na azorském 
ostrovu St. Miguel nalézají se veliké jeskyně v lávě. 
Rozměry lávových proudů řídí se dle množství vyvržené lávy a dle svahu sopky; 
neb čím větší svah, tím užší jest lávový proud, a čím menší svah, tím více se rozší- 
řuje a zvyšuje láva. Některé lávové proudy zastavují se brzo a jsou malé, některé 
mají délku několika mil a mocnost mnoha set střevíců. Lávový proud Vesuvu, který 
r. 4794 město Torre del Greco zalil, jest 17,500“ dlouhý a dosáhl město šířkou 2000' 
a výškou 40“ Roku 1804 byl lávový proud 18300“ dlouhý, 1600“ široky a 24—30“ 
vysoký; r. 1832 na Aetně dosahl délku 32,000“ a u dolejšího konce šířku 3000“ a výšku 
45“ Veliký lávový proud Aetny r. 1669 má délku 2 zeměpisních mil a šířku %/, míle. 
Lávové proudy, které r. 1730 z kanárského ostrova Lanzarote se vylily, pokrývají prostor 
3 čtverečných mil jednostejným černým kamením. Největší lávové proudy za lidské 
paměti vystoupily r. 1783 z islandské sopky Skaptar-Jókul. Lávový proud valil se dne 11. 
června do údolí řeky Skaptar, kteréž dílem úzkou, 400—600“ hlubokou roklí jest 
a dále v úval se rozšiřuje, v němž jezero se nalézalo. Láva vyplnila nejenom celou 
rokli až na kraj, nýbrž icelý úval s jezerem a přelékala ještě přes okolní stráně. Dne 18. 
června vyhrnul se druhý lávový proud a padal v ohnivých kaskádách přes stěny vodo- 
pádu Stapofoss. Dne 3, září vylil se zase nový proud, který však jinam obratiti se 
musil, poněvadž dva předešlé proudy cestu mu zastavily. © V rovině rozlila se láva 
z jezera 12—15 angl. měl široká a 100“ hluboká, délka proudu obnášela 40—50 angl. 
mil. Setká-li se lávový proud s potokem neb řekou, zastaví její běh a nahromadí jako 
jez vodu v jezeru; někdy také roztrhne voda lávou uzavřená a náhle v páry pro- 
měněná lávu divokým výbuchem. Kde sopky blízko u moře stojí, teče láva velmí často 
až do samého moře, při čemž však boj mezi vodou a ohněm tak strašlivý není, jak 
by se zdáti mohlo; neb láva do moře vniklá ochladí se na svém povrchu brzo tak 
hluboko, že se všechno spojení ohnivé lávy s vodou zamezí a jen slruskový povrch 
dále ve vodě pokračuje. Takové lávové proudy skládají u Neapole, u paty Aetny, na 
Islandě atd. několik až na 400“ vysokých skal u břehu mořského, které dosti daleko 
do moře sáhají. 
K účinkům sopečné činnosti náleží konečně vyzdvižení vrstev kolem jícnu ve 
spůsobu valu. Vyzdvižení toto nestává se ovšem jediným výbuchem, nýbrž zponenáhla, 
a teprva uvnitř ve valu tvoří se sopečná homole, kteráž při každém soptění podobu 
svou mění. Sloh Vesuvu, Aetny dává poučný příklad těchto poměrů. 
Vesuv obsahuje, jak již dříve podotknuto bylo, vlastně dvě hory, homolitý sop- 
tící kužel a polokruhový val Monte Somma, mezi oběma prostírá se údolí Atrio del Cavallo. 
Monte Somma jest však pozůstatek sopečného valu před r. 79 docela uzavřeného, v kterémž 
