147 
roce strašlivým výbuchem teprva zvláštní soplící kužel povstal a část valu rozmelána 
byla, Sloh kužele a valu liší se nápadně od sebe. Kužel skládá se pouze ze strusek 
a popele s několika menšími lávovými proudy; Monte Somma obsahuje však mohúlné 
a pravidelně se střídající vrstvy leucilové lávy, kleré se všech stran od osy hory pod 
úhlem 24-269 se kloní. Lávové vrstvy tyto jsou na povrchu sice struskovilé, ostatně 
ale všude tak. stejné a uvnitř kamenilé, že nikterak v té poloze ustydnouti nemohly, 
v kleré se nyní nalézají, nýbrž vyzdviženy býli musí. Bezpochyby byl Vesuv s počátku 
homolí velmi ploskou, po níž se zponenáhla široké proudy lávové rozlévaly a vrslvy 
popele a strusek usazovaly. Během času a neustále opakovanými výbuchy, šířil se 
však jícen u temene, a boky jeho se roztupovaly a vyzdvihovaly, až konečně vysoký 
uzavřený val kolem něho se vytvořil. Důkazy tohoto zponenahlého rozšiřování a vy- 
zdvihování dávají nesčíslné 1—12 mocné  couky novější lávy, které vyplňují roz- 
sedliny od jícnu paprskovitě se rozbihájící, a patrně na to ukazují, jak žhoucí ven se 
hrnoucí hmota celou horu vzhůru vydmula. Když starý Vesuv v této podobě co jedno- 
duchý vyzdvižený kužel se vyvinul, přestala bezpochyby na dlouhý čas jeho činnost 
a jícen jeho měl podobu úvalu, jak jej popisuje Strabo. Teprva výbuchem r. 79 vy- 
zdvihl se pak z jícnu nynější sopečný kužel, jenž lávový val starého jícnu převyšuje. 
Podobný sloh má také Aetna, na níž se zpodní mírně vystupující část, 9100“ 
vysoká, a příkrý pod úhlem 32“ vystupující kužel, 1400“ vysoký, rozeznává. © Zpodní 
část skládá se z mohútných vrstev pevné lávy a lufu, pod úhlem 279 od osy hory se 
klosících a celou sítí lávových couků proniknulých; soplící kužel obsahuje ale vrstvy 
strusek a popele a mění se při každém výbuchu. Rozkotání a rozmetání popelové 
a struskové homole děje se vůbec pří každém výbuchu; obyčejně nasype se zase nová 
homole, často se tím ale sopka znamenilé sníží. Sopka Kapak-Urku v jižní Americe 
byla prý druhdy vyšší nežli Chimborazo, sesula se ale na počálku 15. století, a temeno 
její objevuje množství roztrhaných úlesů. Sopka Papaudajang na Javě, předlím jedna 
z nejvyšších hor ostrova, začala 11. září 1772 soplili, a dříve nežli obyvatelé okolní 
© krajiny zachránili se mohli, propadl se větší díl její při strašlivém lomozu, a nesmírné 
| množství vývýhelů pokrylo na 15 mil všechny pole a sady, při čemž 40 vesnic zahy- 
© můlo. R. (444 a 1702 zmizelo. temeno Aelny a na místě jeho zůstal široký jícen, 
- "z něhož leprva později zase jiná homole vystoupla, 
in Mimo složené a dokonalé sopky, jako jest Aetna, Vesuv a j., vyskytují se také 
vsopečné propasti, kleré jedním výbuchem povstaly a nikdy dále se nevyvinuly. Sopečné 
propasti tylo jsou prolomeny v útvarech nesopečných, a jen na krajích mají nepatrný 
val, který z rozdrobeného kamení, prolomené horniny, ze strusek a jiných sopečných, 
vývrhelů se skládá. Propasli tylo povstaly bezpochyby zrovna tak jako propadliny vy- 
vhozených vojenských podkopů, a představují prvopočáleční stav, v jakém se zajisté 
nynější složené sopky nalézaly, Obyčejně se naplňují až po kraj vodou a mají pak 
"podobu okrouhlých jezer, V Eiflu (v porýnském Prusku) pozoruje se v drobovém po- 
-hoří mnoho. takových jícnů vodou, naplněných, taktéž v. Auvergni, kde dílem v žule 
rdílem v domitu senacházejí. Ostalně se nahromadí voda někdy také v jícnu skutečných 
ale vyhaslých sopek; sem náleží Avernské jezero u Neapole, jezero u Nemi, Albano 
a Ronciglione v Římsku a jiná v sopečných krajinách vyskytující se jezera, 
ohrol 
10* 
