155 
kterých se přítomnost výkresů Widmannstiittových zakládá, záleží ve více lístkách ni- 
klového železa, které buď rovné buď trochu ohmuté jsouce na sobě souběžně leží. 
Tento poměr se nenalézá na hmotách, na kterých se nižádné nákresy nepozorují, jako 
od Zakalekasu, Rasgaty, Tukomanu, Claybornu a t. d. Má-li se kovový povětroň lep- 
tati, jest třeba, aby se na něm jedna plocha docela rovně a čistě uhladila a v poloze 
rovnovážné upevnila. Na to se po kraji as na 4“ vosku přilepí, poněvadž, kyselina nej- 
méně ', až !/,/“ vysoko plochu stejně pokrývati musí, a má-li drobet hlouběji leptáno 
býti, lze tuto vícekráte obnoviti, při které příležitosti se pokaždé. čístou vodou oplák- 
nouli a štětičkou olříti musí, aby vždy povstalý kysličník i dusičnan železitý odstraněn 
byl a kyselina obnovená řádně na plochu oučinkovati mohla, Není-li dosti času na lep- 
tání, může se laké kyselina ohřáti neb kyseliny solní přidati, Nákresy Widmannstáttovy 
mohou se také, však jen málo zřejmé a viditelné obdržeti, když se přirozená plocha 
železa povětrného buď jen ubrousí a na to dosti dobře uhladí, aneb ještě k lomu dle 
obyčejného, u ocele užívaného spůsobu na modro naběhnouli nechá. 
6. Podstatné vlastnosti hmotní povělrného železa skládají se také v poměrné váze 
a hutnosli. Že vedle přirozené tažnosti jeho lom hákovitý, barva svělloocelová až do 
tmavé obyčejného železa, vryp lesklý jest, vysvítá skorem samo sebou, také že ne- 
jen hmoty celistvé železa povětrného, ale i zma v nekovových povětroních vtroušená 
buď silně magnetická jsou neb nalíráním snadno: se stáli mohou, pročež se talo z roz- 
mělněných kamení magnetem vytáhnouti dají. Více potřebí jesl vytknouti tvrdost, jež u 
hmoty obyčejně 4.5, u lístků vkladených 6.5 obnáší, poměrná váha (neb lépe řící hut- 
nost) mění se však silně a leží dle Rumlerových při + 149 R. vyvedených skoumání 
mezi 6,52 (povětroň od Bitburka) a. 7.94 (od předhoří Dobré Naděje), odchyluje se 
tedy něco. od pozemského železa, jehož líže %0 až 7.8 jest. Poměrná líže nadřeče- 
ných. lístků (Schreibersitu) shledala se okolo 7.01 až 7.02. 
7. Lučební povaha. Trvám, že Klaproth a Prouat byli první, kteří, nikl v že- 
leze povětrném nalezli; udávala se ale jeho kolikost velmi nízko, což od chybného ná- 
vodu při rozlučování pocházelo, až to Stromeyer a Berzelius bezpečně udali.  Zrna do 
povětroňů nekovových vtroušená, v tomlo ohledu docela se železem povětrným souhlasí, 
Živlů lučebních pozemských se již 17 v povětrném železe vynašlo, toliž: železu (fe), 
nikl (Ni), kobalt (Co), měď (Cu), cín (Sn), chrom (Cr), otrušík (As), mangan (Mn), 
hořčík (Mg), vápník (Ca), hliník (AD, křemík (Si), solík (CD, kostík (P), síra (9), uhlik 
(©) a kyslík (O). Záhadný jest dusík (N). Vzácnější a nápadnější z nich se jen zne- 
náhla vyskoumaly ; tak již Klaproth v železe Krasnojarském cín a měď pozoroval; John 
pak obé potyrdil; na to vyšetřil Jackson v železe od Claybornu solík a síru; konečně 
odkryl Berzelius v železe Bohumilickém vedle kostíku také uhlík, a v černém. těžce 
rozpustitelném zbytku, který se při dalším skoumání co sloučenina broníku a kostíku 
se železem, křemíkovkou, trochou barvce a jakousi hořavou, z uhlíku, vodíku; kyslíku a 
dusíku se skládající látkou proložen objevil. Rumler, olivin v železe od Atakamy -na 
vodu zkovšeje, dopátral se otrušíku. Berzelius, jemuž první zdařilé vyskoumání pově- 
troňů děkujeme, udal následující lučební povahu železa Bohumilického (A), Loketského 
(B) a Krasnojarského (C). 
44 L Část v kyselinách; rozpustitelná : 
p A. B, C, 
železo 340392473, s 4 88,234, 4 r 88.042 
