167 
z jader tlačí se olej, také z trnek dělají lihovinu, nezralé jsou k barvení na černo. 
Třešní, totiž ovoce s kulatou peckou, jsou toliko dva druhy: sladká třešeň a višeň vlastní 
kyselá (Prunus avium, Cerasus). Třešeň roste od Kavkazu po střední Evropě, ačkoliv I, 
dále severně se sází, plané ovoce jsou tak zvané ptáčnice; višeň alé z Malé Asie po- 
chází. Nádherný Lucullus , když proti Mithridatovi v Malé Asii válku vedl, přinesl 
prý ji z Cerasuntu Pontského r. 74 před Kr. do Říma, později zasazena do Angličan a 
odtud do střední Evropy. © Oba druhy potřebují rosolkáři, z třešní dělají vodku třešňo- 
vou. Od třešní rozeznávají se střemchy toliko květenstvím hroznilým, z nichž si libuje 
střemcha obecná (Prunus Padus, obr. 2.), po celé Evropě a severní Asii ve vlhkých 
lesinách, aniž alpin- 
ských výšek se vyslří- (Obr. 2.) 
hajíc. Mahaleb (P. Mah.), 
keř dosti nízký, toliko 
v jižnější Evropě hoj- 
něji roste, a střemcha 
bobková s tuhými, ko- 
žitými listy (Lauroce- 
rasus, Lorbeerkirsche) 
opět od východu přišla, 
byvši z Trapezentu nej- 
prvé do Cařihradu, 
a r. 1547 od Klusiusa 
do Vídně přenešena; 
nyní také podle Stře- 
dozemního moře roste, 
naše zimy ale snášeti 
nemohouc, musí se do 
skleníka © uchraňovati. 
Proslulá v lékařství jest 
voda z ní přepuzená 
(agua Laurocerasi), pů- 
sobící  chlácholivě na 
churavé nervy, ačkoli 
v okolnostech křeče 
ochromnutí ano i smrt 
za sebou vodí; z maha- 
lebek dělají  rosolku 
maraskin. 
Zlatoplodovité (Chry- 
sobalaneae) počítají více 
rodů pro nás méně důležitých, obyvatelům horké Afriky a Ameriky ale tím úžitkem, 
jako nám mandlovité rostliny, prospěšných, neboť z jedněch ovoce jedí syrové i naklá- 
dané, z jiných jádra, dobývají olej z jader, i v lékařství něklerých užívá se, jmeno- 
movitě zlatoplodu slívového (Chrysobalanus Icaco) proti krvotokům a vředům. Mají 
kožnaté, tuhé, lesklé a tedy tak zvané vždyzelené listy. 
Střemcha (Prunus Padus). 
