171 
3 nejposlednější opět se skracují, tak že na konci každého letorostu shloučené listy 
stojí.. Z těch několika příkladů již viděli, jak vzrost podélný v prostředních článcích, 
anebo jak u růže téměř v posledních nejvíce převládá. Tak se jeví každý letorost 
co: samostatný celek, jejž metamorfosa listův ještě více vyznačuje, jelikož na skráce- 
ných počitečných článcích nižní listy, na ostatních lupeny přicházejí, kteréž na nej- 
delších člíncích také nejvíce vyvinuty co do. velikosti a rozdělení se stávají. Chod 
ročního zrůstu letorostu jest proto tak důležitý, že od něho také mocnost pobočního 
pučení z paždí jeho listů co nejúžeji závisí. Neboť ačkoli v paždí každého listu pu- 
peny se zakládati mohou, vyvinují se předce toliko jenom tam nejsilněji, kde zrost 
letorostu je silnější, tedy buď až ku konci boční puky vždy silnější vynikají, buď nad 
prostředkem nejsilněji, ku konci zase slaběji. V paždí nižních počatečních listů vůbec 
žádné puky nevyrůstají. 
Obyčejně vyvinuje se letorost za letorostem, a posloupností jejich prodlužuje se 
jednoduchá osa, kterouž prutem nazývati chceme. Jednotlivé letorosty pojí se ve prutu 
podobnou zákonitostí, jako jednotlivé články osní v letorostu, Vezmeme-li na př. mno- 
holetý prut jeřábu, přesvědčíme se, že si nejsou všecky letorosty jeho co do délky vzrůstu 
podélného stejné, nýbrž že s počátku letorosty následující vždy silněji rostou až do ji- 
stého roku, potom pak zase slaběji, až konečně zrůst docela vyhasne a tím také při- 
rozený konec vývinu celého prutu nastane, kterýž potom toliko svým bočným větvím 
žije. Nicméně nebrání tato zákonitost prutu jakési svobodě letorostů, neboť se někdy 
zcela krátké letorosty mezi pravidelně vyvinutými nalézají, anobrž i po několikaletém 
slabém zrostu letorostů náhle opět silné letorosty se objevují. Toho zákonu již záhy 
i lesníci si povšímli, dbajíce na běh zrostu hlavního kmene, který též nic jiného není 
než první prut stromový. © Takto dle Zlartiga roste hlavní prut třešně v prvních letech 
o 1.2 stop, do 10—15. roku až na 3/ ročního přírostku, pak zase zrůstu rychle ubývá, 
jenž v 35—40. roce jen 0,4“ obnáší. Hruška roste v prvních 5—6 rocích rychle, %, 
až 1 potom znenáhla zase zdlouhavěji. Jeřáb vyroste prvním rokem 6—10 palců, 
pak do  10—12. roku dosti rychle dorůstá, potom ale o málo se prodlužuje, tak že od 
45. roku k zdlouhavě rostoucím stromům náleží, 
Vedle pravidelných, silně rostoucích prutů nacházejí se ještě u Růžovitých 
zvláště skrácené osy, ježto jsme již u Jehnědokvělných pod jmenem pavětviček (bra- 
chyblastů) seznaly. Ony se co rok prodlužují toliko o znamínko pupenu, to jest o ta- 
kový kousek, na němž šupiny a lupeny v pupenu stojí. Pro nepatrnost délky jejich 
letorostů mizí také rozdíl ročních délek. V našem řádu se tylo pavětvičky skoro nikdy 
nerozvětvují, na třešní a mandli jest také  zrůst do šířky, jako jest do délky, chatrný; 
když po více letech podélný zrůst zanikne, uschnou i větvičky. U jabloně a hrušky 
naopak vyznamenávají se pavětvičky neobyčejnou tlouštkou, ačkoliv tato více od vyvi- 
nuté kůry než dřeva pochází. Jimi nabývají větve své klikaté zubalosti. Zde jsou 
zvláště pro květní útvar určeny, což jindy při nich nebývá, načež po květení umrou 
neb se rozvětví. Podobně se má též jeřáb. K pavětvičkám musíme také trny hlohu a 
trnky, pak někdy i planých ovocných stromů, jako jabloně atd., přičísti. Vzrůst těch 
pavětví totiž záhy, obyčejně v prvním ruce. již vyhasne, a konec kuželovitého trnu ve 
špici ostrou vyběhne. Mezi trny ale a silnými pruty nacházejí se přechody v prutech, 
kteréž po krátku též trnovitým koncem zrůstu se vzdávají. 
705ml trnovitých větviček polkává ostatně také někdy mohútné pruty, Letní 
