176 
květní osy, tak že po druhém roce tato a soustava osní vyvinováti se přestáva, až na 
častečné vyrůstání květných os z paždí dolejších listů posledních generací; Vedle sil- 
ných prulů nacházejí se v paždí listním také dva poboční pupeny, kteréžio se vždy 
v květné osy vyvinují. Podobně se má slřemcha. © Kdežto u hlohu na: silném letoroslu 
hořejší výrostky ku květení přicházejí, stojí u rozličných druhů z rodu Prunus: (třešně 
višně, trnky, švestky) květonosné osy na dolejším dílu silného. letorostu. + U mandle 
jeví se znamenilý rozdíl následujících generací, neboť na silném. letorostu:vyvinou se 
příštím rokem samé vecetalivní pruty, a na těchlo. teprva v. lřelím, roce (S nemnoha 
výminkami) samé květy. U oslružinníka. vynikají z položeného tu a tam kořeny vy- 
hánějícího prutu skoro veskrze přímé, kvělné  proutky, a sice mejčastěji dya v jednom 
úžlabí listovém, a buď jeden neb oba v témž roce se vyvinou, nebo po roce; neziídka 
osa mezi pobočnými kvěly 
vyhání hořejší z nich z paždí 
/ 2 
i o 
IN 
a 
/2 8 + 4 jaksi se udusí, ve, vzroslu 
"A 
ne 
(Obr. 4.) svých pupenových šupin 1—3 
výhonky, až. se z. jednoho 
ř 4 
ji j 
n 
zená ale ona, „jejíž hlavní 
Jy přestává, květem; se, neob- 
ňů mezujíc., Ze schematických 
; “ M výkresů květenství náležejí 
(obr, 4) čísla 1—12 do,prv- 
nější třídy, a čísla 43—14 
paždí na hlavním. prutu celý 
do. poslednější... V květen- 
4 á ů 
p chumáč proulků vyrůslati zdá, 
stá 4 s Květenství rostlin růžo- 
* r - „vitých jsou, velmi rozmanitá, 
í 5 „tuj 
Schématické obrazy rozličných květenství © číslo 1. od růže, gdoule ství obmozanémh vysky JE.8P 
rozmanitější, ještě © nežlí „při 
luštinatých. © Shledáváme -lu 
dvojí hlavní druhy květenství, 
toliž tak zvané © obmezené 
i neobmezené. „Obmezené 
nazývá se lakové, květenství, 
taková kvělonosná, osní sou- 
stava, jejíž hlavní, 0Sa,sama 
kvělem, se končí, neobme- 
ZO UL CBA VK Z op ant dě SARA 
nika 8. břekn (Sorb, torminalis), 9. vioýé skalní (Pot. rupestris), úkaz, že konečný květ; dříve 
10. udatny | (Spir. Arunens), U. tužebníka (Sp. Filipendula), 12. hu- se rozvíjí nežli „pobočný 
sínožky (Alchemilla), 13. střemchy, 14. řepička (Agrimonia). květ (druhé, cenerani) a. tím 
tedy rozkvětání od středu výchází, pročež se také kvělenství takové centrifugalním 
(od středu prchajícím, odstředivým) nazývá, — Je-li kvělenství do více stupňů, rozyčt- 
veno. jako u mochny skalní (Pot, rupeslris, č. 9), ledy se, více takových středů, utvořuje, 
ježlo jsou na obraze poměrně větší velikostí kvělů naznačeny. 4 pobočných 05 jléž 
