178 
květy dole, samičí na jeho vrcholi, mezi nimi také častěji obojaké květy, v nichžto se 
pohlavnost ještě nerozrůznila. © Linmé nazval rostliny s trojími květy mnohomanželné 
(polygamické). 
Vycházime-li od té zásady, že kalich pod semeníky nejnížeji vyniká, zdálo by 
se nám, že u všech květů růžovitých kalich velice vyvinut jest, jsa na zpodu více méně 
srostlý, pak do cípů dělený, a že koruna i tyčinky na kalichu, nikoli pod semeníky, 
sedí (viz obr. 5, 40). Dle terminologie De Candollovy náleží tedy řád náš do oddílu 
kalichokvětných. Mimochodem budiž řečeno, že mezi rostlinami dvouděložnými, koru- 
nou a Kalichem opatřenými, oddíl jmenovaný a ješlě dva jiné se přijímají, lůžkokvět- 
ných a korunokvětných rostlin. U prvnějších stojí koruna i tyčinky pod semeníky, u 
druhých toliko koruna neprostředně pod semeníky, tyčinky ale v jícnu srostlolupenné 
koruny. © Hořejší náhled, vykládající dle jednostranného názoru onen hned plochý, 
hned vydutý díl, jenž pod semeníky vyniká, za kalich, zvrtnou ale nejedny okolnosti. 
Pohleďte toliko na obr. 7, kdybyste jej na lůžkokvětný květ uvesti chtěli, musili byste 
si představiti, že semeníky na zevnitř do polovičné výšky s tyčinkami, tyto s korunou 
a koruna s kalichem do jisté znamenité výšky srostlé jsou. Nemotornost a k víře nepo- 
dobnost takového výkladu přiměla nejprvé Schleidena k tomu, že opřev se dosavadnímu 
domnění, kalichovitý díl za osní útvar, za vyvinuté vyhlubené lůžko vyhlásil, na němž 
nijak nesrostlé ostatní květolisty vynikají. Co takto Schleiden dle analogie učil, to do- 
kázal Payer v znamenitém skvostném díle o vyvinování se květu neprostředním, pozo- 
rováním, kteréž doleji vyložím. Obr. 5, 10, 6, 7, 8 ukazují poučnou řadu květův, ve 
kteréž lůžko vždy větší mocnosti dosahuje. Na obr. 5. podobá se květ (jahodový) 
ještě nejvíce pravidelnému lůžkokvětnému květu, 
kuželovitý konec stopky nosí na povrchu svém 
čelné semeníky, pod nimi ale už lůžko do šířky 
vybočuje do malého terče t, nesoucího po kraji 
kalich, korunu, tyčinky. V obr. 10. vytvořilo se 
lůžko již co vyhlubený kalich s širokou obrubou 
0, na níž nejvnitřněji tyčinky, pak koruna a ka- 
lichové lupeny vynikají; semeník rak stojí na 
zpodině toho osního puhárku. U růže (obr. 6) 
Kolmý průřez dozrávájící, jahody. V. tomto tvoří lůžko baňku, která nahoře se značně sú- 
obraze a následujících znamená t lůžko, k ka- žuje, dovolujíc toliko bliznám dlouhých nititých 
poby hodí Pepo kok: čnělek těsný průchod; lůžko to jest pravý opak 
lůžka jahodového; tu sedí plody na vypuklém 
kuželi, tam na vnitřní slěně dutého puháru. Mocněji nežli u růže vytvořeno jest lůžko 
u skalní mišpulky (Cotoneaster, obr. 7). Netoliko, že se kolem plodolistů pl v puhárek, 
jenž kalich, korunu, tyčínky nese, rozšiřuje, již i vnější sténu semeníků do více než po- 
loviční výšky působí, tak že vajíčka již přes polovic do stopky květní ponořeny a od ní 
obaleny spatřujeme. Květ hruškový (obr. 8) ukazuje, až pokud lůžko zmocněti může, 
neboť celý stíněný, váse podobný vnější díl je stopkou učiněn. Lůžko dělá už skoro 
celou vnější slčnu semeníka, v němž vajíčko a nad to ještě dolejší díl čnělek oba- 
luje, potom ale ve plochou mísku se šíří. — 
Pozorovánírm spůsobu, jímž lůžko tak se vyvinuje, objasní se všecky tyto po- 
měry ještě lépe, a údůvodní se náš názor květu růžovitého. Z počátku jest každá 
(Obr. 5.) 
