188 
vláken srdcových, porovnávaje je s 8 v sobě uzavřenou, to však jen z hruba, nebo 
zevrubnější rozebrání ukazuje nám složení náramně zapletené. Přede vším třeba zde 
rozeznati souslavu zvláštního pletení komor v oné předsíní, z nichž každé o sobě pova- 
žovati slušno, jako jich pohyby nerozlučně spojeny jsou. Pro demonstrací se tím práce 
ulehčuje, když zprvu jen komora levá se rozbírá, na které nejlépe ona osmička, Win- 
slowova předslaviti se dá; později pak se přibere i komora pravá, která jako přído- 
mek z pleliv komory levé vyrůstati se zdá. Bylo by příliš obšírné, spletení toto zde 
vyložili, což na jiné místo odkládáme, budiž jen lo zmíněno, že každé vlákno na ho- 
řejším okraji komory svůj počátek béře, pak okolo těla srdce se vinouc hrotem srdce do 
vnilřku vniká, kde většina ve svalech bradavičnatých se končí a prostředkem šlach na 
klapkách se upevňuje. Docela jinou povahu spletení ukazují nám předsíně, kde po- 
čátky vláken na venách, konce na hořejších plochách klapek se nalézají. Tyto nejlépe 
se ohledávají na srdci volském. © Co do pravidelnosti a zřetelnosti nejlépe se k oba- 
dání hodí srdce koňské.  Nejsplelenější jest srdce lidské. Také srdce ptačí ukazuje, 
mimo několik rozlik, velikou podobnost k srdci ssavčímu. Srdce obojživelníků a ryb 
náležejí do pratvaru zcela rozdílného. 
Dne 23, listopadu vykládal jsem opětně praktickým spůsobem všeliké užívání 
mikroskopu, jakož o tom článek umistěn v Rudolfa Wagnera fysiologické Encyklopaedii 
(Živa 1852, p. 104). 
Ve zprávách na rok 1843 nacházím následující pojednání : 
1. Ukazoval jsem sbírku mikroskopických krystallů, jaké se v rozličných tekutinách 
zvířecích srážejí, jmenovitě v slzích, v moči, v moku nosovém, v slinách, v syrovalině, 
v tekutinách očních a sluchových, v potu a jiných více, o čemž za našich dnů Funke 
obšírné popisy a výkresy podal. 
2. Na vyzvání několika přátel přírodovědy ukazoval jsem opěí užívání mikroskopu 
a jak toto odvětví přírodoskumu co zvláštní umění považovati slušno, které nemalého 
cviku požaduje, s 
3. Téhož roku jsem také vystoupil před společností s mou novou theorií 0 ssa- 
jící moci srdce. 
Zkouška Gárlnerova o úkonu klapek komorních podala mi příčinu dále o lé věcí 
přemýšleli, i nalezl jsem, že úkon tento passivní toliko při nabírání krve do komory 
svou platnost má, při vyslřikování krve z komor ale v aktivní se obrátí, kdežto pro- 
středkem svalových bradaviček dolejší plocha klapek pomáhá krev z komor vystřikovati, 
hořejší pak ssací sílu vyvádí, čímž část krve z předsíní a ven do kuželovitého prostoru 
klapek vniká a tak jedním rázem pohybem klapek i vystřikování i ssání se spůsobuje: 
Příčina, že dosaváde toto ponělí u mediků a fysiologů se neujalo, zdá se býti založena 
v jakési ouzkostlivosti jejich, obávajících se, aby zdánlivým otevřením klapek krev z komor 
do předkomor se nevrátila. Ještě jiný současný spůsob ssání jsem vyložil, který se stává 
v dutině osrdeční, kdežto prostor prázdný, skrčením komor povslati mající, záhy naplněním 
předkomor se nahradí a naopak. Z mých učnů jediný Dr, Nega tuto myšlénku pocho- 
pil a dále z ní kořisliti se snažil. Také do jednoho vydání Budgeho fysiologíe zablou- 
dila, a však velmi opatrně z následujících byla vymýlčna. Též prof. Valenlin ve své 
příruční knize fysiologie se zběžně zmiňuje však jen o druhém spůsobu ssání srdeč- 
ního. Budu tedy přinucen, ještě jedneu se chopiti toho předmětu a jej zkouškami na 
živém důkladněji vyložili. 
