199 
vání před cestou a na cestě, lekce, když učí mladé lítat a živit se, výstrahy před hro- 
zícím nebezpečenstvím, vše to vlaštovky bez abecedy a gramatiky umějí vyjádřil a 
rozumějí si všecky od pvčátku rodu vlaštovčího. Není tu pochybnosti o úzkém i neb 
širokém y, o králkém neb dlouhém, všecky mluví čistě a dobře, všecky svorně Boha 
chválí! Poprvé snese samička pět šest vajíček, po druhé tři; vajíčka jsou bíla, zrzavě 
kropenatá, řídčeji neb houšť, bleději neb tmavěji, často jsou úplně bílá aneb též při 
pouku lak hustě tečkami opatřena, že tvoří zrzavou pásku; skořápka jest bez lesku a 
značně dirkovatá. — Samička vysedí mladé při teplém počasí ve čtrnácti dnech, za 
chladného počasí potřebuje k tomu 20 dní, poněvadž když přijdou deště a hmyz zaleze, 
musí déle lítat, než hlad svůj zažene; kdyby neměla tolik lepla a hnízdo nebylo ukryto 
pod střechou v teple, nikdy snad by se za chladných dnů písklata nemohla z vajiček 
vylíhnout, Když po dvou dnech ohřáté děti už více potravy potřebují a ustavičně piští, 
matka je v hnízdě tak uloží, že všecky hlavičky jako žlutá kytička z otvoru hnízda vy- 
čnívají, a len pořádek rodiče přísně zachovávají, aby jedno neb druhé — pískle 
nebylo zkráceno, aby všecka dostala stejně, © Bez lobo rozumného zřízení by 
silnější vytlačily slabší do prostředka a nejedno by muselo zahynout; že pak 
všecky ty hlavičky jsou k sobě podobny , jako kapky vody, a všecky při 
každém příletu olce neb matky široko své tlamičky otvírají, pišlíce prosbu o pokrm, a 
že donášení potravy odbývají rodiče s neobčejným pospěchem, jest toto přirozené zří- 
zení pro písklata životní olazkou. Jiná rovněž přirozená a neméně nulná polřeba jest, 
aby se písklata učila čistotě: každou chvílku vletí jeden z rodičů do hnízda a pozdvihne 
pískle lak, aby lejno vypadlo z hnízda, polom tak učiní s druhým, třetím, se všemi, až 
po několika dnech mladé pravidelně a přísně chované lak se naučí, že drží hnízdo 
čisté, a co nemluvňala v prvních dnech nadělala nečisloly, to rodiče slarostlivě zobákem 
vyházejí z hnízda. Vlaštovka jest čistotná a pořádná hospodyně. Nikoliv nadarmo to 
Stvořilel lak nenařídil, i v lom nepalrném na pohled zřízení jest mnoho moudrosti ! 
Hnízdo jest až nahoru zalepeno, s malým toliko otvorem, uvnitř vystláno peřím ; kdyby 
žravá písklala nezachovávala tlakovou čislolu, buď by se puchem zadusila nebo by neměla 
v hnízdě dosti místa, anižby se mohla převlékat do čerstvého peří v tom vlhkém hnoji. 
, Mladé vlaštovky rostou jako buchličky na pekáči, a po čtrnácti dnech už se ne- 
mohou v hnízdě směstnat: pomalu rozprostraňují olvor a po celý den sedí, jako pa- 
nenky v okně, na kraji hnízda, na všecko zvědavě a směle pohlížejíce; poslouchají po- 
zorně štěbetání starých, jichž vždy několik párků pod jednou střechou bydlí, a pomalu 
začínají po tichu notovat, často chraplivě, nejeden akord vypadne falešně, ale v té ro- 
dinné hromádce nalézá se přece vždy jeden bralříček s uchem hudebním, ten zpívá 
hlasitěji a ostatní se učí, a tak se pomalu pomocí rodičů vycvičí milí, harmoničtí zpě- 
váci. Sedí tedy už úplně opýřená vlašlovčala, ovšem o bledších barvách a s krátkým 
vidlovatým vcáskem, ostatně podobná slarým, ale hnízdo přece ještě nechtějí opustit, 
neb ani nevíle, jak jest v něm hezky, sediť tam na měkku a v teple jako v peřině, 
pak mají opustit svou kolébku, an na světě v první polovici června, když zaječí 
hloh květe, lak nepříjemné počasí a mrazový vílr a déšť, a v hnízdě tak teplo a spo- 
kojeně. Jsouť pohodlné ; však i nám se nechce za takového špatného počasí od kamen 
anebo přede dveře. Rodiče jsou již unaveni uslavičným chylaním hmyzu, neb 
je chladno a mušky se ukryly; ale mladé chtějí ustavičně jíst, starší tedy letí opět 
za mouchami do slájí a ovčinců, než nemolou ničeho polapit. Sameček se na to už 
hněvá , škádlí se se samičkou, neb myslí už zas na nové lože manželské; ona před- 
