209 
seházejí. Také v blízké Moravě a na Slovensku se pády povětroňů udaly; a sice 
v Moravě 1. pád povětroňů dne 22. května 1505 u Stonařova (nedaleko Telče) *); 2. 
dne 9. září 1931 u Veselé blíže Znorova (bývalý kraj Hradištský) a 3. dne 25. listo- 
padu 1839 u Blanska (v kraji Brněnském) ; na Slovensku pak dne 24, července 1837 
u velké Diviny (v Trenčanské stolici)**). — Pády povětrních kamenů se dosti často 
pozorovaly, při čemž docela jiných zkušeností se nabylo, Slyšely jsme, že povětrní 
železo obyčejně jen v jednotlivých a nejvíce řádných kusech na zem padávalo; tomu 
však není tuk u povělrního kamení. Zde se jen málo kdy jednotlivcové na povrchu země 
octli, nýbrž přečasto více kusů sebráno jako i celé kamenobilí zpozorováno jest. Je- 
dnollivé úlomky vážily od zlomků lotu až do 200 i 300 liber. Hutnost jejich nalezla 
se velmi rozličnou býli a podléhá ješlě větším změnám než u povětrního železa; neb 
co jedny tak řídké jsou, že se profouknouti dají a s velkou dychtivostí do sebe vodu 
vssají, najdeme druhé dosli pevné, a někdy činí wyzé železo souvislou šíť. Rumler 
vystavil za hranice hutnosti 1:35 (povělroň od. Simonodu) a 3:95 (povětroň od York- 
shiru); z většího dilu mají však hulnost od 3:01 (Stonařovský) až 595, vyjma povětroň 
od Alais s 170 a od předhoří Dobré Naděje s 269. Železná zrna vlroušená mají hut- 
nost 7:08 a lístky železa ryzího jen 6:04. Co do lučební povahy rozeznávají se po- 
vělroně nekovové neloliko od obyčejných vulkanických vývržkův ale i od povětrního 
železa dosti nápadně, ač mezi sebou se velmi shodují. © Srovnáme-li součet lučebních 
prvků, v povělroních jak kovových lak nekovových nalezený, přijdeme k přesvědčení, 
-že co do jakosti živlů skorem , žádného rozdílu zde nastává, ale jejich kolikost obě 
strany valně líší, Základní část prvních jest železo, druhých ale křemíkovka, která oby- 
čejně dvojnásobné množství magnesie, ba v povělroni od Slonařova dvojnásobné množ- 
ství všech ostatních sloučenin skládá. Naopak se v kovových povělroních křemíkovka, 
magnesie a vápno skoro jen slopovali dají. © Všechny „povělroně pak nikl od pozem- 
„ských hornin dobře rozenává, jenom při povělroni od Slonařova by to nešlo, an v něm 
Moser žádného niklu najíti nemohl, © Však by se zde: navrhnouli mohlo, že nikl při 
svém návodu rozkládání snadno minouti mohl; neb jestliže se nikl u velmi malých podilech 
v kapalině čpavkovité nachází, tedy oučinek ammonu sirovodikového (NH; +- SH) neo- 
„zbrojenému oku ani k zpozorování není a může jen pomocí lupy v podobě malých, čer- 
„ných, v tekutině plovoucích chomáčků poznán býti. Jakkoliv hned za prvních časů 
badání o povětroních nejznamenitější lučebníci ve skoumání těchto hmot se po- 
kusili a dosli vzácné rozbory nám zanechali, předce nemůžeme žádného pojmu o podstatě 
bližších sloučení z těchto prací nabyli. Neb skoro všickni rozbírali povětroně zcela 
*) 200—300 kusů, z nich 34 ve sbírce Vídenské a 1 větši ve sbírce Musea českého, 
**) Mimo tyto při spadnutí pozorované povětroně i na jiných místech kusy železa jsou 
nalezeny, které podlé přirodopisných vlastností za povětrní železo úzňány byly, ač- 
koliv se doba, kdy na zem spadly; určiti nedá. Sem náležísjiž podotknuté železo 
p Loketské, 101 liber těžké, teprv „roku 1811. go meteor poznané, jehož odlitek a 
* malá částka se v. Českém Museu, chová, zelezo Bohumilické roku 1829 vyorané a 
k skoro celé (103 liber těžké) v Českém Museu sé nacházející. Vedlé' těchto v Ce- 
k. chách nalezených povětroňů též uvésti lze kus povětrního|železa 104 liber těžký, 
, roku 1814 v Lenartu v Šaryšské „stolici v Uhřích nalezený; „jiné kusy také shle- 
My dány jsou v stolici Oravské. Abychom všecky posud zpozorované ády a povětroně 
v Rakousku dovršili, uvádíme ještě pád povětrních kaménů blíže Mauerkirchenu 
v Rakousích nad EÉnží r, -1768 (dne 20. listopadu, a pád komenů blíže Mileny u 
ih Varaždína v Chorvatsku roku 1841 dne 26. dubna. 
Živa 1858. 14 
