217 
jednak na jevo dává žárlivost i bázeň svou, jednak včely na svou stranu vábí. T mladé 
královny v buňkách vydávají pak od sebe hlas znějící asi jako: „kvak, kvak,““ anebo 
jako: „„gluk, gluk“. Zvuky tylo vycházejí nepochybně z postranních otvorů na hrudi, 
jimiž vytlačuje se vzduch. 
V tento čas počíná se rojení. V oulu totiž vylíhlo se veliké množství včel, též 
čelný plod trubčí vyskytuje se, a brzo očekávati lze mladé královny. Přistavilo se díla, 
buňky pak pilně se naplňují medem i květným prachem, Však pomalu začíná se ne- 
dostávali místa, kam všecky ty poklady ukládati, četně rozmnoženému národu začíná 
býti těsno, a část včel pomýšlí na to, aby se slarou matkou se vystěhovala, zanechajíc 
oul plodu novému. Přiložíme-li ucho na oul, je slyšet jakési chrastění pocházející od- 
tud, že mladé včely u velikém počtu z buněk se prokusují. Shozená dýnka vynášejí 
včely na mnoze česnem ven, což jinak není jejich spůsob, neboť obyčejně potřebují je 
zase na novou slavbu. Včely lílají mimo obyčej slaběji, přeslavše stavěti leží nečinně 
v chumáčí pohromadě. Olevřeme-li oul, je viděli napolo neb zcela doholovené krá- 
lovské buňky. Včely, které jsou vystěhování nejchlivější, začínají teď při svých výle- 
tech. ohlíželi se po nějakém příhodném novém obydlí, kde by se usaditi mohly ; ta- 
kové včely nazývají se slídičky. © Naleznou-li slídičky někde příhodné obydlí, tedy 
pojmou s sebou více včel a počnou je čistili a připravovati. — Zatím ostatní včely, 
které -cílí pud k vysičhování se, za leplého počasí z oulu vylézají a okolo česna 
usedají.  Nejhlavnější popud ale přichází od staré malky, která čujíc sokyni počne vy- 
dávati svrchu zmíněný hlas. Včely rozumějí hlasu své královny, hemzají se nepokojně 
v oulu, a čekají toliko příihodného času k vyrojení.  Naslane-li v tu dobu teplý jasný 
den, tu hned od rána jest vyletování včel nepravidelné. Brzo vylílne více včel, které 
však oblélnuvše několikkrál do kola zase do oulu se vrálí; brzo vyběhne jich více 
ma sedlo, a přebíhajíce zde sem lam patrně váhají odlítnouti. Jednou se ukáže sedlo 
hustě obsazené, podruhé zase zcela prázdné. Častěji začnou se některé včely i prášili, 
a mihajíce se vesele před oulem spouštějí rojovou, záležející v obzvláštním veselém 
bzučení, však ale brzo zas ulichnou. Včely pak, přicházející z pole s nákladem květ- 
ného prachu, váhají náklad svůj složiti, přebíhajíce s nim uvnitř po chumáčí shlu- 
klých včel, anebo vybíhajíce záse česnem ven na sedlo, kdežto k vyléhajícím zde vče- 
lám se připojují. © Má-li konečně roj vyjíti, tu, vyléhá-li něco včel, vyběhnou z oulu 
některé včely a přeběhnou po vylehlých, dadouce jim jako návěští, na to hrnou se 
všecky do oulu, lřepelajíce křidélkoma i vesele bzučíce. Teď nastane v oulu metelice, 
včely běhají jedna přes druhou, všecko spěchá na medové buňky. Každá včela hledí 
- totiž mědový svůj míšek naplnili zásobou medu na několik dní. Které nejprvé ši fia- 
braly; ty vyrazivše z oulu ven prášejí se před ním, pořád silněji a silněji, bzučíce při 
tom radostně svou rojovou. Tepry když asi polovic roje vylítlo, ukáže se na sedle 
stará královna a lelí za ostalními, které se zalím někde poblízku oulu v podobě hroznu 
zavěsily, Tento první roj, který má s sebou starou zúrodněnou královnu, nazývá se: 
prvoroj čili prvák a bývá ze všech rojů nejlepší, poněvadž je nejsilnější a přichází nej- 
raněji — v čase nejhojnější medové pastvy. U nás čítá prvák 7000—12000 včel asi 
-se 400 trubci: v teplejších a včelám zvláště příznivých krajínách bývá někdy až na 
-20000 i 40000 včel silný, tak že, nepočílajíc ani zásohu medu, kterou včely s sebou 
vzaly, váží třeba k 40 librám. © Co roj z mateřského oulu medu s sebou Vezme — 
jeho výbilné či přínos — obnášívá u más při pěkném prvoroji asi 3 libry.  Přínoséin 
) 
; 
) 
