219 
den neb několik jich se rojí: tu bývá ten neb onen dosud nepřipravený oul lak pod- 
nícen, že začne se léž vesele prášili, že jako ze svévole zanoluje píseň rojovou a na- 
posledy — učině ze žertu pravdu — skutečně se vyrojí. Tím se dá vysvětlili, kterak 
kolikkrát jedním dnem a louže dobou vyjde tolik rojů, a jindy, za rovněž příznívého 
dne, málokterý neb zádný. Jinak přihodilo se už laké, že když za příznivého dne oul byl 
nějak náhodou silně znepokojen a včely ludy se roznítily a zahřály: ty vyrojily se též, 
Ostatně ať roj i nepřipraven vyjde, prolo jest přece dokonalý roj, když pří něm jest 
stará královna, 
Jak mile se pravý prvoroj někde usadí, ihned se dají včely do práce, čistí nový 
příbytek svůj a počnou dílo stavěli. Jak jenom něco buněk jest hotovo, což se v nej- 
větším spěchu hned prvního dne, stane, tož druhého dne již klade matka do nich 
vajíčka. Po několika dvaceli dnech vylézají tím samým už mladé včely, a vylézají co 
den v takovém množství, že nejenom se úplně nahražuje, co včel každodenně hyne, 
ale počet jejich vzrůstá značně. Roj může lím spůsobem trvajícího ještě léta dobře 
použiti a tudy svůj byt, svou budoucnost sobě pojistiti, 
Vylítnutí prvoroje děje se obyčejně několik dní před vylíhnutím se první 
mladé matky, až do té doby zůstává ledy oul ošiřely. Včely v něm pozůstalé očeká- 
vají netrpělivě, kdy vyleze nová královna, a někdy před časem prokousají královské 
buňky, což pro ně jest neštěstím, neboť lakto zmaří se plod v nich umístěný. V určilý 
čas vylíhne se buď jedna anebo více mladých malek najednou, a pak nastane mezi 
nimi boj na život a na smrt, při kteréž příležitosti se i stáli může, že všecky královny 
zahynou. Někdy jedna z nich opanuje, ale jest v boji tak na těle ochromena, že ne- 
může vylílnouti a tedy také ne zúrodněna býli, Obyčejně ale sjednotí se včely o jednu 
královnu, a všecky ostatní co.zbytečné z oulu vyženou., Tyto potom bludně venku 
poletujíce hledí se vkrásti do jiných oulů, kde však bývají lapeny a usmrceny. Někdy 
usedají pro odpočinutí na stromy, až konečně hladem zahynou. Byly-li v boji všecky 
královny usmrceny, počnou se mladé včely nepokojiti a konečně, aby si pomohly k nové 
malce, dají se do stavění buněk sirotčích. 
Opanovala-li v oulu jedna z mladých královen, ta, jakkoliv ještě nezúrodněná, počne 
© přece již klástí vajíčka, ze klerých se ale toliko trubci líhnou, Aby kladla vajíčka na 
eg gd jn — 2 
dělnice a královny, musí býti dříve od některého trubce zúrodnění. Proto pozoruje se, 
že nejvíce trubců líhne se po odejilí prvníhe roje, se kterým odešla stará malka; ne- 
boť jediná úloha trubců jest zúrodňování mladých královen. Poněvadž pak toto jenom 
v letu se děje, tedy všecka činnost trubců obmezuje se na to, že v nejkrásnější denní 
čas, když povětrnost jest příznivá, s královnou vyletují. Při tom jsou krmení nejkrá- 
snějším přečistěným medem a radují se ze svého živobytí, Mladá královna již v oulu 
dráždí trubce ke spáření se, skutek ten však stane se, jak jíž povědíno, toliko v letu. 
© K tomu konci vylítne mladá královna asi třetí dem po svém vylezení z buňky, když 
- jest povětří teplé a tiché, a oblítne několikrát oul, aby jej v paměli podržela. Polom 
vmísí se mezi čelné trubce, vesele na slunci poletujíc, a vznese se s snimi vysoko do 
povětří, kdež děje se spáření, které právě prolo ještě od nikoho nebylo pozorováno. 
Zdá se, že při tom královna sedí trubci na zádech. Někdy spadne královna s trubcem 
spojena na zem, v jakémžto stavu již nalezeny byly. Často nalezen byl v těle krá- 
lovny samčí oud trubce, který v tom případu rozkoš svou zaplatil smrtí; zdali se to 
ale pokaždé anebo jenom někdy slává, není dosavad vypátráno. 
