225 
mena člověčenstva ale i čeledi a národy rozeznávati možná, o tom nemůže býti více 
pochybnosti, porovnáváme-li n. p. černocha s bělochem, aneb člověka plemene mon- 
golskéko s Indianem amerikánským, jež na první pohled snadno rozeznati možná ; ale 
i různí národové téhož plemene často velice se líší, jako n. p. Maďaři od Slovanů, 
Němci od Špaňelů neb Vlachů atd. Známky tyto, v rozličnosti barvy kůže, v podobě 
vlasů, nosu, očí, atd. se zakládající, jsou vůbec známy; a však i podoba lebek tako- 
vých ostře vytknutých známek objevuje, jak hnedle uvidíme. Známky tylo nemají 
ale všeobecné platnosti, a nejsou tak výhradně obmezeny na jednotlivá plemena, čeledi, 
a t, d., že by se sem lam u jiných plemen, čeledí atd. nevyskytovaly, nýbrž v nesčí- 
slných přechodech a proměnách z jednoho plemene do druhého, z jedné čeledi 
do druhé přecházejí. Tak bychom na př. zajisté nalezli i mezi námi Slovany 
mnoho lidí , podobajících se co do barvy kůže Indianu amerikánskému, co 
do vlasů černochovi, co do očí Mongolovi a t. d. Totéž plalí o známkách leb- 
ních. Mezi velikým množstvím lebek českých daly by se zajisté některé nalézli, 
jež bysi na první pohled za lebky germanské, mongolské ba i ethiopické měl. To však 
jsou pouhé výminky, a práce naše záleží hlavně v tom, abychom porovnáváním co možná 
velikého počtu lebek vyšetřili a vylknuli, co u jedněch pravidlem a u druhých jiných 
pouhou výminkou jest. Špatně bychom pochodili, kdybychom pouze dle jedné neb druhé 
náhodou nám do ruky padlé lebky určiti chtěli známku lebek celého plemene neb ná- 
rodu, jemuž lebka tato přináleží; nebof snadno by sestáti mohlo, že podaná nám lebka 
právě výminečně stavěna jest a ráz většiny neobjevuje. Kdyby výhradních známek slá- 
válo, tu bychom již mluviti nemohli o plemenech (racách), nýbrž museli bychom roz- 
vrhovati člověčenstvo na rody (species) a roztřídění celého člověčenstva leželo by na 
snadě, aniž by možná byla taková klálivost a neurčitost v rozdělování a článkování 
člověčenstva, s jakovou se ve všech spisech o člověčenstvu potkaváme, Tak roztřepil 
n. př. Blumenbach člověčenstvo na patero plemen: kavkazské, mongolské, malajské, 
elhiopické a amerikánské. Prichard na sedmero: iranské (kavkazské), turanské (mon- 
golské), papuaské, alfurské (malajské), ethiopické, hotentolské a amerikánské; Bory de 
St. Vincent na patnáciero ; Morton na dvaadvacatero, a t. d. 
: Nejhlavnější známky, které na lebkách různých odvětví člověčenstva se objevují 
a které při určování lebek vyhledávati slušno, jsou následující : 
by 4. Úhel lícní Camperův. Táhneme-li rovnou čáru od zevnitřního otvoru ucha až 
"k'dolejšímu kraji díry nosové (obr. 4 bc.) a druhou čáru ed brázdičky kosti čelní 
"dolů k lůžku středních řezáků (obr. 1. ab.), tedy tvoří tyto dvě rovné čáry úhel (abc.) 
více méně úhlu pravému se přibližující, aúhel tento nazval Camper, nálezce jeho, úhlem 
"lícním. Jsou pak plemena lidská, jichžto úhel lícní více rozevřen jest « k úhlu pra- 
ovému více méně se přibližuje; plemena lato nazvati můžeme přímolícní, orthognatht, 
-U jiných pak plemen vzdaluje se úhel lícní více od úhlu pravého, přibližujíc se k úhlu 
ostrému ; plemena tato nazveme plemena šikmolicní, prognathi. Obraz 1. představuje nám 
"lebku přímolícní, obraz pak 2, lebku šikmolícní. 
vně Pohlédneme-li pilněji na obrázky tyto, tedy poznáme, že úhel lícní hlavně závisí 
od podoby a směru hořejší čelisti a od směru předních zubů v čelisti télo zapuště- 
ných; nebot čím více hořejší čelist do předu vystupuje, a čím více přední zuby šikmo 
„šasazeny jsou, tím menší a tím oslřejší jest úhel lícní, jako na obr. 2. Čím méně čelist 
Živa 1858, 15 
