237 
skoro, plemen a národů pravil, že mozky všech světa národů co do velikosti průměrně 
sobě rovny jsou. Z toho však nikoli nevysvítá, co Tiedemann dále praví, že i duševní 
schopnosti všech národů tytéž jsou, neboť pouhá velikost mozku není zajisté příčinou 
větších neb menších mohúlností duševních. 
O lebkách slovanských zvláště. 
Proskoumáme-li pilně právě uvedené výsledky našeho měření různonárodních 
lebek, nelze jináče nežli uznali, že rozdílu, jakého Retzius udává, v skulku slává, a že 
co do podoby lebek z veliké čásli ustanoviti se dá, jakému plemenu a často i jakému 
národu téhož plemene la neh ona lebka náležela, výsledek to netoliko pro přírodopis 
člověka ale i pro nejstarší historii předůležitý. Pro nejstarší historii proto předůležitý, 
poněvadž nám podává do ruky vážný prostředek, určili původ neb příbuznost národů 
ve vlastech, v nichžlo o nich nezůstalo jiných památek, než lebky v nejstarších hrobech 
ukryté. K určení původu neb příbuznosti národu hlavně tři prameny vzájemně proskou- 
mali slušno: jazyk, historii a tělesnou povahu, Jak chudé a nepostačitelné první dva 
prameny často bývají, o lom se snadno přesvědčíme, otevřeme-li listy nejstarší historie. 
Jaká nejistota panuje na př. o původu a příbuznosti praobyvatelů severo-východní 
Evropy, ba celé Evropy. Jaká nejistola o původu a příbuznosti Hunnův, Avarův, Ma- 
ďarův, Skytův atd. Ba jaká neurčitost v udávání praobyvatelů naší vlasti samé. V ja- 
kých tmách leží historie Keltů atd. Jazykozpylci i historikové pokoušeli se již snažně 
o to, aby odhalili závoj, jenž dávnověkost tulo pokrývá, s větším i menším prospěchem, 
„Přírodozpytci však k lomu ještě nepřisloupili, a předce se dá očekávali, že výsledky 
přírodnického badání na poli tomto znamenité by byly. Několik příkladů to objasní. 
Mnozí, a to mužové váhu mající, tvrdí, že Čudové někdy byli praobyvalelé, ne-li celé 
Evropy, aspoň severní a střední části její. Domněnka lato spočívá však na velmi sla- 
bých a klátivých podporách, znamenitou by ale obdržela jistolu, kdyby lebky z nejslar- 
ších hrobek vykopané co lebky čudské se osvědčily. — Veliká neurčitost panuje v 
udání všech sídel starých Keltů na východ, zvláště v pravlaslech slovanských. Lebky 
Keltů jsou dlouhé, slovanské ale krátké, a porovnáváním nejstarších lebek dalo by se 
snad nějakéko světla do záhadné této otázky přinésti. — Neví se s jistotou, jakému 
plemenu stávší Skylové, v jižním Rusku někdy živší, přináleželi ; proskoumáním lebek 
ze skylských mohyl, v Rusku a v Asii severozápadní v hojnosti se nalézajících, dala 
by se pochybnost tato odstraniti. 
Veledůležitá otázka pro dějepis našeho národu a Slovanstva vůbec týká se pra- 
obyvatelů České země, 
Šafařík praví v Starožitnostech svých: „Jací národové před přitažením Bojův do 
krajiny léto v ní přebývali, germanského-li čili slovanského kmene, o tom daremné 
jest mnohými slovy se hádati, ješto historickými důvody ani jednoho ani druhého do- 
slatečně dokázati nelze. A však domněnce, že by vělve velikého kmene slovanského již 
před vpádem Bojův do Čech byly zasahovaly, aspoň jako podobnější, neboť založené 
na nesmírné rozšířenosli Vindův (Slovanův) před i za Tatrami, dříve náplavu Cellův a 
Germanův, před soudnou stolicí nestranného historika vždy míslo propůjčili se musí. 
Tolik slavný náš historik. Ze stanoviska přírodnického nezdá se však rozřešení otázky 
této tak těžké, 
