242 
Již na první pohled přesvědčí se každý o veliké podobnosti lebek novočeských, 
-a o velkém rozdílů mezi těmito a lebkami dlouhými na posledních obrázkách vykre- 
slenými. © těchto posledních nemůžeme jináče rozhodnouli, než že nikoliv nemohou 
býti původu slovanského. Zdali ale kmenu germanskému nebo keltickému náležejí, nelze 
nám rozřešili, neboť oba kmenové mají lebky dlouhé, a nám se nedostává potřebného 
množství lebek keltických, abychom je od germanských rozeznávati se naučili; toliko 
budiž ještě podotknuto, že Retzius popisuje starou lebku keltickou, která až ku podivu 
souhlasí s lebkami našimi v Šárkách vykopanými. Nechci však tímto tvrditi, že i naše 
lebky keltického jsou původu. 
Sestavíme-li výsledky našeho badání o lebkách slovanských v největší krátkosti, 
tedy jsou následující : 
1. Většina lebek ze starých hrobů v Čechách vykopamých podobá se ve všem 
lebkám českým z dob nynějších, jsou tedy bez pochyby původu slovanského, nikoli však 
germanského neb keltického. 
2. Jen pořídku nalézají se v starých mohylách v Čechách lebky dlouhé, původu 
neslovanského. 
3, Postupem časů nezměnily se lebky obyvatelů Čech; předkové naši nebyli tedý 
těla většího neb silnějšího než nynější potomci jejich, jak se mnozí dommivají. 
Konečně musím zde pronésti snažnou prosbu, aby každý ctitel starožitností na- 
šich a vědy vůbec, jemuž by se příležitost udála, lebky ze slarých hrobů vykopané 
obdrželi, tyto k dalšímu skoumání laskavě nám propůjčiti ráčil, neboť jen takovýmto 
spůsobem možná neúplnou a nedostačitelnou práci naši k jistému konci přivésti. Kdož 
by lebek takových nám propůjčili chtěl, nechť je zašle buď Museu království Českého 
anebo fysiologickému ústavu v Praze. 
Podrobné zprávy o mojich starších i novějších literárních zvláště pří- 
rodnických pracích. 
Podává Dr. Jan Purkyně. 
(Dokončení.) 
V předešlém svazku Živy přetrženy byly zprávy o mé činnosti v obvodu slezské 
vlastenské společnosti bez přiměřeného ukončení, jaké by se od čtenářů žádati mohlo: 
nedostatek místa byl toho příčinou, i musím tedy přetržené vlákno dále soukati. 
Ve zprávě slezské společnosti pro vlaslenskou vzdělanost zaznamenány jsou na 
rok 1845 následující přednášky : 
Dne 419. února podal jsem zprávu o mojich starších i novějších odkrylích nevro- 
logických, o nichž nahoře (p. 39. toho roč.) obšírněji zmínka se stala. 
Dne 3. března ukazoval jsem pod mikroskopem tak zvaná Pacinová zrnéčka, 
která na rozličných místech těla lidského, jmenovitě pod kůží dlanní a zpodiny nohy 
se nacházejí, a co zvláštní ukončení nervových vlákének se považovati mohou. Moje 
zdání bylo, že hlavně na těch citlivějších oddílech kůže slouží místnímu samocitu kůže 
co nástroji hmatovému. (Co příspěvek k historii vynálezu toho předmětu podal jsem 
