252 
však odrážející cizí světlo dávají dva obrazy nestejné jasnosti nebo nestejné barvilosti, 
A skutečně Donatova kometa objevila v polariskopu v jistých polohách červený a zelený, 
v jiných polohách žlutý a fialový obraz. 
Co se týká hmolné povahy naší komety, nelze posud nic určitého vysloviti. 
Tolik jest ale jisto, že není ani povahy plynné ani povahy kapalné, neboť pak by 
paprsky hvězd za ní stojících zlomeny býti musely, což se nepozorovalo. © Poněvadž 
pak známe jen trojí spůsob skupenství, plynné, kapalné a pevné, musíme přijmouli, 
že tato komela jakož i snad všechny skládají se z částek pevných, a však od sebe 
velmi vzdálených a velmi malých, neb jen v mezerách takových částek může světlo 
nezlomené procházeli. 
Jsou i někteří pozorovalelé, kteří pouze jádru komety jakousi hmotnost 
přičítají, ohon ale pouze za optický úkaz považují. Ohom jest dle nich podobný záři, 
jakouž slunce za lelního času často skrze škuliny oblaků vysílá, kterýž úkaz venkovský 
lid naznačuje slovy, že „slunce vodu pije“. Jen tím prý vysvětluje se přerychlý přírůstek 
ohonu a jeho náhle změny. Že pak ohnut jest, to prý pochází od opozdění světla vydá- 
vaného z konce ohonu v porovnání se světlem vycházejícím z jádra komety, Proti télo 
domněnce opírají se však rozličné podoby ohonů kometových; nahlídněmež jen do I. 
. ročníku Živy, kde jich několik jest vyobrazeno, a shledáme, že takové podoby ohonů 
mnohonásobných a pod rozličnými úhly obrácených s toulo domněnkou nikterak srovnati 
se nedají. 
I ohony jsou tedy, jak se zdá, hmotné, ovšem složené z částek nejjemnějších. 
Jakým spůsobem však ohon a všechny jeho proměny povstávají, o tom nemáme posud 
ani domněnek. Velikost hmoty kometové jest velmi nepatrná, dle výpočtů hvězdářských 
neobnáší ani u největších "5999 hmoty zemské, a obyčejně ještě mnohém méně nežli 
"10000 Část ; z toho dá se přede vším odůvodniti nepodstatnost obávání, že by země 
při možném sražení komety rozdrcená býli mohla. Jaký účinek by mohla hmota na 
zem míti, která jest řidší nežli nejjemnější plyn? Lexellova kometa roku 4770 běžela 
uprostřed mezi měsíci Jupitra a nezměnila aní v nejmenším dráhu jejich, ovšem byla 
ale vlastní dráha její podstatně proměněná. Ba jest k víře podobno, že roku 4819 a 
1823 země skrze ohony komet běžela, a proměna na zemi tím povstalá (byla-li nějaká), 
ukryla se lak, že teprva po letech tato zvláštní okolnost z dráhy těch komet vypočtena 
byla. Ještě směšnější jest však obávání, jakoby komety zlé časy lídskému pokolení 
zvěstovaly. Domněnka tato má svůj původ v starých neosvícených dobách, kde pýcha 
a domýšlivost lidí lidstvo co střed celého světla považovalo, kde hvězdy a slunce jen 
k vůli člověku svítily a s osudem každého v úzkém spojení byly. Jak malá těčka jest 
ale nejenom naše země, nýbrž celá sluneční soustava v prostoru světovém! jak nepatrné 
jsou děje a osudy člověka v porovnání s věkovými proměnami přírody! 
Co o komelách víme obmezuje se krátce tímlo: 
Komety jsou tělesa hmoty bezpochyby pevné, co nejjemněji rozdělené, která 
všeobecnou přítažlivostí ve shluky stažena mohútné síle sluneční se podrobuje a v 
ellipsách kolem slunce obíhá. Z příčin posud neznámých vyvinuje se blíže slunce z 
komet ohon, který v dalekosluní zase se ztrácí. Dráhy komet protínají všechny dráhy 
planet v mejrozmanitějších úklonech, blíží se k slunci více nežli nejbližší planety, 
a vzdalují“ se dále nežli nejvzdálenější Neptun. Světlo přijimají od slunce. 
