254 
a když jsme připluli k Vranému, žádal jsem plavce, aby přirazili k břehu, že chci vystou- 
pit, neboť bouřka byla nám v patách. V tom vyskočila zpod prken myš, a běhala, ouz- 
kostlivě pískajíc, po lodi, hledajíc, kudy by se dostala ven, až ji jeden z plavců zabil. Já 
si zpomněl na událost právě vypravovanou a pobádal jsem plavce, aby opustili loď, poně- 
vadž může do ní snadno blesk udeřit. Přirazili jsme k břehu, já s několika ženami, 
které se mnou na lodi byly, uchránil se v domkách poblíže břehu stojících, plavci zatím 
uvazovali loď a pacholek vypřáhal koně, které zatím ukryl v houští, a to vše vykonavše 
též hledali přístřeší, Netrvalo dlouho, i uhodilo do skály, pod níž loď byla uvázána, a se 
skály smekl se blesk na loď, jíž urazil veslo, 
Lonského roku překvapila mne u Štříškova bouřka v šírém poli. Já utíkal ke 
Střížkovu, a kdežto tam toho času bylo nesmírné množství myší, bylo pravé podívání na 
ně, jaký tropily rejd, běhajíce ve zmatku sem tam, z děr do děr, jakoby je nějaký nepřítel 
stíhal. Zatím dostavila se bouřka, provázená silnou vychřicí, a nedaleko Střížkova na ně- 
kolika místech uhodilo. Jan Dobíhal, 
hospod. úředník. 
Skamenělé kmeny v Čechách, 
Tam, kde české kamenouhelné hory za Abrspachem zpod kvádrového pískovce 
vystupují, tvoříce u Radvanic (Radowentz) lesnatý chlum, naléza se nesmírné uložení dříví. 
V korytě dolů tekoucího potoka a všude na uhelném pískovci leží roztroušené kusy 
kmenů, nejvice 1—2“ tlusté a dlouhé, řidčeji až 8“ dlouhé, s lomem skoro vždy 
vodorovným. Jednotlivé kusy dobře se shodují v jeden kmen. | Všecky kmeny jsou 
zbaveny kůry a dosti stejně buď v bledošpinavě šedivý křemen rohový anebo v chal- 
cedonovitou křemenovou hmotu proměněny ; která zde onde ještě mnoho rostlinných 
zbytků obsahuje a tedy černě neb červeně zbarvena jest. Nevrstvitá hmota křemenová 
a krystaly v podélních rozsedlinách uvnitř se nalézající přetrhují nezřídka řadu buněk 
dřevových, udělujíce povstalým z toho jednotlivým zakulatělým skupeninám podobu svazků 
cevních, jaké jsou vlastní stromovitým monokotylům a palmám. A však podobnost tato 
jest jenom zdánlivá, palmy docela scházejí, všecky kusy náležejí k Araukaritům. Na 
prostoře V, [ | míle roztroušeno jest více než 100 takových kusů. 
O tomto zvláštním úkazu hodláme někdy budoucně obšírněji promluviti, 
Ubývání divoce rostoucích rostlin, 
Dle udání rozličných cestovatelů a přírodozpyteů nalézá se v rozlehlé říši Čínské 
již jenom asi 40 neb 50 druhů rostlin divoce rostoucích, am bezčetné množství ostatních 
znenáhla rozmáhajicí se kulturou vyhubeno jest. Jakkoli na první pohled udání toto ku 
pravdě nepodobné se býti zdá, nicméně může vždy býti pravdivé, jakož ukazuje se, pozo- 
rujeme-li ubývání divoce rostoucích rostlin v střední Evropě. Větší část našich měst, ba na 
mnoze i vesnice zvětšují se neustále, Zakládají se veřejné sady a zahrady, silnice, železnice atd.; 
křoviny, houští, porostliny, pustá místa, role mizejí, bařiny a rybníky se vysušují, kamenité 
stráně obracují se v úrodná pole, lesy se porážejí, a tím vším hubí se na tisíce divoce 
rostoucích, někdy dosti vzácných rostlin, které navždy ztraceny jsou pro bótanika. Zá © 
příklad toho uvádíme, kterak některé pěkné vodní rostliny, jako Sagittaria sagittaefolia, Bu- 
tomus umbellatus a jiné, které se dříve na pobřeží Rýnu nalézaly, nyní vlnobitím paro- 
lodmi spůsobeným v zrůstu svém jsou zaráženy. Též časté sbírání vzácnějších druhů as 
nemálo k tomu přispívá, že znenáhla se ztrácejí, jsouce před jinými vyhlédávány, kdežto © 
obyčejné, všude se vyskytující rostliny státi necháváme, Lactuca virosa, druhdy v zadním 
Falcku hojná, málem již vyhubena jest od sběračů, kteří z ní dělají extrakt, poněvadž ji 
uřezují dříve než semeno se objeví, Ostatně není se proč báti, že by ubývání divoce ro- 
stoucích rostlin díti se mohlo v naších krajinách v tak ohromné míře jako v Číně, 
kdežto u nás podnebí i všecky ostatní poměry jsou docela jinaké. 
