50 
Jiného zase zachvátila kalalepsie s ohebností voskovou, klerá ho třelí den znova po- 
padnuvší usmrtila; při olvírání lěla našli se tyfové vředy ve střevách. Též i křeče 
podobné epileplickým (padoucí nemoc) a tetanickým spolčují se někdy s tylovým utr- 
pením střev, jakož i u malých dětí, nemluvňálek, se někdy lylus za rychlou vodnatel- 
nost v hlavě pokládá. Zkrátka lékař musí býti připraven, tyfus v nejrozličnější podobě 
shledali, a přede vším nesmí opominouli co nejzevrubnější ohledání a zbadání sleziny, 
která svým zvětšeným objemem nejjislěji tyfus prozrazuje. Takléž bývá tyfus u tě- 
hotných, čehož opak se jindy tvrdil, a přidružuje se k zhoubné horečce šeslinedělek 
(febr. puerperalis), k choleře, a zachvacuje pijáky a nemocné na vady srdečné, ano 
pojí se i s krupičkovými tuberkuly, náhle a ostře člověka zachvacujícími. 
Chorobná znamení tyfová dají se vysvětliti z proměn anatomických na mrtvole 
nalezených, jen znamení tak nazvaná nervová všeho druhu, buďsi v středu budsi 
v obvodu soustavy nervové, klerá povstávají snad působením porušení krve ve středu 
ústrojů nervových, nedají se dobře objasniti, Nejsou však docela význačná, jelikož tyfus 
svůj pravidelný běh má beze všech aspoň nápadnějších nervových známení a jenom co 
kalarrh (nádcha) žaludku neb průdušniček s velkou těla slabostí se jeví, a zase velmi 
mnoho jiných chorob ostrých a rychlých, zvláště krevních, ty samé nervové známky 
jako tyfus na sobě nese. Jen když přihlížíme při poznání tylu k vícerým okolnostem, 
a sice přede vším když béřeme v potaz zevnějšek churavého, růžovku tyfovou, zvět= 
šený objem sleziny a nebylí jiných tyfu podobných chorob, pak se tak snadně neskla- 
meme.  Nejsnadněji se dají s tylem zmásti: rychle tuberkule, močnatost krve, kalo- 
krevnost opilců, rychlé osutiny, zánět plic, zánět nitra blány srdeční z hostce neb 
talovitosti krve (pyaemie) pocházející, horečka omladnic, rychlý úbyt jater, nepravidelná 
zimnice (intermiltens). 
Nejobyčejnější znamení tyfová jsou následující: Ustavičná a dodržující horečka 
s. převládajícím palčivým horkem (úpalem), žilobití zdvojené (p. dicrotus), velká ocha- 
blost nesouhlasící s druhými úkazy, stálá bolest hlavy a těžší mozkové úkazy, jako 
blabolení ; průjem neb zácpa, růžovka neb jahlice (miliaria), kašel neb chrkle katat- 
rhalní, úkazy katarrhu Žžaludečního, naduření sleziny, bolest v okolí střeva slepého 
a sleziny, nadmutí břicha. Musíme podotknouli, že většina těchto znamení nebo i vše- 
cky chyběti mohou, a že jen velmi zřídka současně všecka se vyskytují. Když mnozí 
Jékařové ze spůsobu blabolení, ze stolice, z rozličné polohy nadufelé sleziny, povlaku 
jazyka, z rozdílného žilobití a těm podobných znamení s jistotou tyfus od jiných ty- 
fovitých chorob rozeznávati chtí, buď ukazují přilišnou učenost na odiv anebo ničemu 
nerozumějí, sebe a churavé takto klamajíce a podvádějíce. 
Však velmi vhodné jest, dvě doby v této chorobě rozeznávati; první doba se 
čilá před a v čas umístění (lokalisace), druhá po dokončeném umístění, doba vředování 
a zacelení vředů. Ovšem nacházíme tyto dvě doby na mrtvole jakož i na zevnějšku 
nemocných tyfovitých dosti určitě vytknuté. Neboť v první době od 2. až do 8. a 20. 
dne je krev hustá, temně červená, s málem měkké ssedliny krevní a vláknité, slezina 
veliká a napnutá, kůže Imavošeré barvy a často růžovkou (roseola) poseta, ve střevě 
je toliko přílišnost krve s neproměněným ještě tyfovým exsudatem (vypoceninou, vý- 
zevem). V druhé době však je krev řídká, bledší, se sraženinou vláknilou, slezina 
menší a měkčí, kůže bledá a vředy ve střevách. 
Zevnějšek. V první době: tělo obyčejně dobře krmené, ne zchudlé (hubené); 
