55 
drží v sobě něco kyseliny uhlíkové, jejíž hojné syčení v šumivém šampaňském víně 
pochází z kvašení úmyslně přerušeného, které napotom v láhvicích dále se vyvinuje. 
Ve víně jsou kromě vinného kamene, jenž z kyselého vínanu draselnatého se skládá, 
následující soli: vínan hlinitý s vínanem vápnilým v sůl dvojnou spojený, jablan váp- 
nitý, chlorid draselnalý, sodnalý a vápnatý; síran draselnatý, vápno s kyselinou kostíkovou 
a uhlíčiiou spojené, konečně magnesie, železo a mangan. V červeném. víně, jest 
množství solí hojnější nežli v bílém. V obou vylučuje lih, jenž se napotomním trvalým 
kvašením rozmnožuje, část solí. 
Ve všech vínech jest jislý druh élheru (tresti), na němž zápach v každém víně 
rozličný se zakládá. Obyčejný élher jest ve vinném élheru se vzlášlní organickou 
kyselinou sloučen, která se má nazývali kyselinou étheru vinného, Od vůně vinné, 
která povstává z vinného élheru, různí se tak zvaný květ vina (Blume des Weines), 
Vinný éther musí býli vždy ve víně, a žádnému vínu nechybí vůně vinná. Květ vína 
Jest ale velmi rozličný, zvláště vyniká v rýnských vínech, v jiných ho zase není. Jest 
lo též spojení étheru s rozličnými kyselinami, tu s kyselinou máslovou, tam s ky- 
selinou kozlíkovou (Baldriansáure), zde zase s kyselinou octovou. Poslední slou- 
čenina má býli ve všech vínech Burdovalských (Bordeauxweine), Jako élher sám, 
jenž se ve složení od lihu jen málo různí, jej však prchavostí předčí, tak jsou též 
sloučeniny élheru s organickými kyselinami snadno těkavé, prolož se élher vinný a 
květ vína poznávají po vůni. 
Barvivo a květ, kyseliny a soli dodávají rozličným druhům vina svým rozmani- 
tým sloučením zvláštního rázu. Ohnivost a prudkost vína se zakládá na hojnosti lihu, 
sladkost zase na hojnosti cukru. 
Ze žila a bramborů, z kvasnic vinných a z jahůdek jalovcových, z cukru a rýže, 
z mléka a z ovoce všeho druhu se vyrábí kořalka, pálenka. 
Kořalka samožitná, anglický whisky, obsahuje élher vinný a margaran élherový, 
olej obilný a přiboudlý (Fuselól), jenž pronikavou a pernou vůni kořaleční ještě roz- 
množuje. Z těchlo částí chybí kořalce bramborové jen olej obilný těkavý a margaran 
étherový. Kořalka vinná, tak nazvaný cognac neb Franzbrannlwein, jest smíšenina 
vody a lihu s élherem vinným a oclanem élherovým. V špatnějších druhách cognaku 
též je olej přiboudlý. V rumu, jenž se ze šťávy třtiny cukrové připravuje, pochází 
libovonný zápach od sloučeniny élheru s kyselinou máslovou, Melassa, která po vydo- 
bytí cukru ze šťávy třtiny cukrové zůstává, podává nejjemnější rum, jenž se nazývá 
taflia a také rataffia. Z rýže se dobývá arrak, z jalovce borovička, anglický gin neb 
genever, z mléka kumis, z medu medovina. 
Dobré pivo jest tak záživné jako ovoce, víno se podobá co do živnosti cukrovó 
vodě, a živná cena kořalky ani se nerovná cukrové vodě. Tedy jest to prázdnou smy- 
šlénkou, že kořalka nuznou potravu naší chudiny nahražuje, a oprávněna jest novo- 
modní horlivost, která rozšíření kořalky co opojného jedu, co hubitelky domácího po- 
klidu a blahobytu zabraňuje? Tak slyším se ptáti, tak i lékaři dolvrzují, kteří se s vy- 
skoumáváním přirozenosti lidské zanášejí, Já opak takových a podobných domněnek 
skutečnými udaji chci dokázat. 
Lib, hlavní látka v kořalce a nejdůležitější v pivě a víně, neproměňuje se v pod- 
slatnou část krve, proto také nemůže bezprostředným nahražovatelem býli a názvu 
potravní látky ovšem nezasluhuje. 
