56 
Do krve se však předce dostává. Kyslíkem, jehož vdechujeme, mění se v krvi 
v kyselinu octovou a vodu, a konečně se co voda a kyselina uhlíková spaluje. Ky- 
slík, jímž lih se rozlučuje, odnímá se látkám bílkovitým a tukům krevním. Jelikož 
lih je snadněji spalitelný, zabraňuje, že části krevní lak rychle neshoří. Pokusy 
a určitá pozorování nás poučily, že nápoje opojné množství kyseliny uhlíkové, kterou 
vydechujeme, všeobecně zmirňují, proto že veliká část vdychaného kyslíku vodík 
v lihu obsažený ve vodu proměňuje; na len spůsob musíme býti přesvědčeni, že lih 
shoření částí krevních umirňuje a tedy první příčinu potřeby nahražování zmenšuje. 
Kdo málo má, musí málo vydávati, když má tolik podržeti jako druhý, jenž 
bohatstvím oplývá. Lih jest spořidlem pletiv, když tomu dobře rozumíme. Kdo málo 
jí a mírně lihu požívá, podrží tolik krve jako jiný, jenž by poměrně více jedl, nepo- 
žívaje k lomu ani piva, ani vína, ani kořalky. Z toho samo sebou vyplývá, že jest 
ukrutné, nádenníka, jenž v potu tváři skrovné výživy si vydobývá, chtíti okrádati o 
prostředek, jímž jeho nuzná potrava déle dodržuje. Či máme požívání věci odstraniti, 
proto že zlé užívání její jest možné? Pak hleďme vyvrátili námítku, že se člověk 
mravně snižuje, když se od něho žádá, aby se rozkoše odřekl, nechtěje se dáli pod- 
maniti zvířeckým pudem. Přísný horlivec, jenž slib neposkvrněnosti žádá, tak hřeší 
proti zákonům čisté lidskosti, jako lékař, jenž by kořalku zcela zakazoval, proto že 
stává opilců. 
Kvašené nápoje, když se mírně požívají, rozmnožují odměšování šťáv začívacích 
a urychlují rozpuštění věcí potravních. Požíváme=li jich nemírně, působí ztvrdnutí sliz= 
nice žaludkové, čímž strávení a tudíž i tvoření krve se kazí. 
Pivem, vínem a kořalkou se uspěšňuje oběh krve, lid praví, že krev se roz- 
paluje. Toto urychlení stává se silněji vínem než pivem, a kořalkou zase mocněji 
než vínem, nejenom proto, že ve víně více lihu jest než v pivě a že kořalka ohnivější 
jest než víno, ale že i rozliční étherové obsažení ve víně a v kařalce, pak olej tě- 
kavý obilný a přiboudlý bramborový mocně v rozmnožení oběhu krevního působí. 
Červené tváře a lesknoucí se oči povstávají z dokonalejšího naplnění nejtenších cévek 
krví, která se zvětšenou činností srdce do nich žene. 
Krví vniká lih do mozku, jenž jeho působení přede všemi jinými ústroji první 
pociťuje. Nápoje lihové účinkují přede vším na obrazotvornost. Zvýšení její činnosti 
uvodí snadnější a rychlejší spojení ideí a ostří tím pamět. 
Z nemírného však- požívání nápojů povstávají mamy smyslů, poludy: opojenec 
vidí věci zmateně, nejasně neb zdvojené; před očima se mu dělají mžitky, obnivá 
kola; zní a hučí mu v uších, neslyší ani jasně svého vlastního slova, tím méně cizího» 
křičí a huláká, co by měl mluviti, a mimovolně falešně zpívá. Při tom si tvoří obraz- 
nost neurčité, matné a nahromaděné obrazy, které se nepravidelně spojují; pamět 
opilce opouští, neboť zapomíná mezi řečí co chtěl mluvili, a tím se úsudek kalí a.mate. 
Tím též povstávají výbuchy nespravedlivého hněvu a cillivost k námítkám, která se 
tím více popuzuje a dráždí, čím více porušená činnost lihem přeplněného mozku správ- 
nost úsudku oslabuje. 
Nemírnost v pití vína a druhých lihových nápojů dělá nás ospalými. Dochá- 
zí-li to k úplnému opilství, zábyvy duševní se lak pomatou, že doba přechodního 
zbláznění povstane. Předchází pocit zemdlenosti a úplné ochablosli. 
