58 - 
potažné přibývání látky chrupavkové se pozoruje. Tak nazvaná zemina kostní se ne- 
jenom vyměšuje při onemocnění z kostí už vyvinutých a zralých, alebrž opět po pře- 
stálých nemocech se zase v koslech usazuje a skládá. Látka chrupavková jest nejvíce 
v pathologických kostech nezměněna. Bezpochyby že v nejmnožších pádech, kdy kost 
chorobou tratí zeminu itéž látku ústrojnou, tuku přibývá. Též dle Lehmanna ve všech 
patvarech kostních uhlan vápnilý převládá nad kostanem vápnitým. 
Co se dolýče vyšetřování chorob kostních, rozhodne fysikální ohledání, jelikož 
bolesti, nepravidelné cily a rušení zábyvů v chorobní kosti žádně jistoty a určitosti u poznání 
choroby nepodávají. Pohledem se dovídáme o postavě a poloze pravidelných i nepravidelných 
kostních hrbolků a jamek; o objemu, tvaru, směru a délce, jakož i o pohybu kosti, pak 
i o proměně kůže a všeobecné liboviny na chorobné kosti ležící, Vždy musíme srovná- 
vali mezi sebou pravou a levou stranu našeho těla. Bez omakání nemohli bychom do- 
konce choroby kostní ani rozeznali, neboť lím se poučujeme o teplotě a luhosti one- 
mocnělé čásli a ještě zevrubněji poznáváme polobu a pohyblivost kosti. I změření kosti 
jest prospěšné při oměku, proměně objemu, ztočilosti a rozličných zkřiveninách a zpo- 
tvořenostech kostních.  Poslechem se dává poznati skřípění kosti zlomené. 
a. Zánět kosti (ostilis) prozrazuje se následujícími znamenimi: s počálku jest bo- 
lest tupá a tlačivá, později -bodavá, trhavá i hlodavá, která se nemocnému na určitém 
místě v hloubi údu a nejvíce v kosti býli zdá, ale též po celé kosti aneb po veške- 
rém údu se rozprostranili může. 
Bolest la není ustavičná, nýbrž čas od času odlevuje aneb docela přestává, 
a však v neurčité době se zase vrací ano i prudší bývá, zvláště v postelním teple 
a za příkrých a náhlých změn vzdušních. S tou bolestí se spojuje více neb méně pa- 
trný a zřejmý pocit vnitřního horka, a lakměř olověná tíže chorobou zachváceného údu 
jakož i nemožnost, jej za čas bolesli v poklidu udrželi. K tomu všemu se přidružuje 
nedospaní, nechuť k jídlu, horečka, ubývání sil, naposled též otok churavého údu, jenž 
dle povahy exsudatu a kosti tvrdým neb měkkým bývá. Nezřídka se i příležící libovina 
zánětem zachvacuje. 
Léčení zánětu kostního přede vším požaduje nejpřísněji poklid churavého údu 
a upotřebení ledového studena; posavadní praklika lékařská požadovala: odjímání krve, 
potírání mastí rtuťovou, zpryštidla všeho druhu a prostředky léčebné, jimiž lékáři krtice 
a čemu zaháněti se domnívali. Nerozežene-li se zánět studenem, což nejčastější pád, 
pak upotřebujeme tepla a sice teplých náčinků a lázní. Proti prudkým bolestem máme 
morfium. 
b) Hnisovatění kostí, vřed kostní pochází ze zánětu, a můžeme o něm, uzavírali, 
když se bolesti zmáhají, rozprostraňují a klubavými stávají, kost otéká a pokoslice 
s naduřením od kosti se odchlipuje, 5 
Při léčení se musí přede vším hnis odstraniti vřezem neb provrtáním, aby se 
ztalovatění zabránilo, čímž by na místě zezrnovatění a utvoření nové kosti hniloba a čer- 
votoč povstala. Musí se léž stupni zhnisovatění a stavu sil churavého přiměřená po- 
silivá správa života zařídili, místo hnojivé náležitě čistili vstřikováním, odtékání hnisu 
usnadňovati přiměřenou polohou churavého údn a porozprostraněním otvorů, leplola v ná- 
ležitém stupni udržovati, ani přes příliš ani málo, a na zdravý čerstvý vzduch hleděli. 
c) Ztalovatění kosti, červotoč (caries, Beinfrass) bývá původu nejvíce dyskrati- 
ckého. (z kalokrevnosti pošlého), na př. z raka, z tuberkulí, z čemy neb příjice, ne- 
