Příloha k Živě. 
Číslo 5. 
Dyskrasie, kalokrevnosti. 
II. Zimnice studená, studenka, slov. hodonka, lichoradka. Febris intermiliens. 
Zimnice studené přeskočné  povslávají nejvíce ve vzduchu bařinatém, v němž 
kromě vodní páry látky rostlinné neb živočišné hnilotou se rozpadávající poletují, ne- 
boť panují endemicky v. krajinách naplněných. stojatými a parnatými vodami. V tro- 
pických zemích podobná k našim studenkám; a však rychlejší běh mající epidemicky a 
s odlevami (remissio) panuje zimnice bařinatá, lak nazvaná malarie, která více s tyfem, 
žlutou zimnicí a morem se slýkajíc. přesnadně a velmi rychle v úplné rozmíšení krve 
přechází. — Nejhlavnější příznaky télo choroby jsou: mrazení neb úplná zimomra 
s následujícím silným horkem a značně pospěšným a zdvojenym. žilobitím ; znamenité 
zvělšení a naduření sleziny, zkažený žaludek a zřejmá zimnice přeskočná (intermiltens) 
neb i s odlevami. 
Po přestání těchto příznaků rozmíšení krve ještě nějaký čas, a však méně ná- 
padně trvá anéb povlovně v chřadnutí přechází. Při tom bývá barva kůže bledá, bledo- 
až šedožlulá, zsinalá, bělina. oční se zakaluje, oči a ústa šedivým okrajím se obklopují, 
břicho nabubří, slezina a játra tuhnou, nastává kra zimniční (Fieberkuchen), otok no- 
hou, vodnatelnost břišní a posledně učiní zvodnatění krve životu konec. — 
Sludenka (febr. intermiltens) se vyznačuje jednotnými nápady zimničnými (paro- 
Xysmi), které v mrazovitosti a v následujícím rozpálení s polem záležejíce a dobami 
mimonápadními (apyrexie, intermisse) jsouce odloučeny, ve více neb méně pravidelném 
občasí se navracují. Dle vracení se těchlo nápadů rozeznáváme studenku pravidelnou 
a nepravidelnou, předbíhavou (anlicipiens) a opozďující se (poslponens), denní (všední, 
vezdejší, guolidiana), třetačku, třelinici (lerliana) , čtvrtačku, čbvrlenici  (guartana). 
Totó rozdělení nemá do sebe žádné praktické ceny, jelikož se za našich dnů studenka, 
jak mile se její přeskočný ráz určitě pozná, na místě chininem udolá. 
Druhdy se arci churavý nechal obyčejně sedmkrát neb i tak dlouho, dokud by 
doby mimonápadní nebyly prosty všech chorobných zjevů, zimnicí notně protřásli, a tím 
se stávala návratnost (recidive) choroby tím časlější a uvodilo se zapeklitější nadu- 
ření sleziny, což oboje nyní jest mnohem řidší. V době před prvním přistoupením 
(paroxismus) podobá se studenka ve svých znameních nezřídka jiným a sice mnohem 
nebezpečnějším rychlým chorobám z kalokrevnosti pocházejícím, přede vším tyfu, 
s nímž se co do stavu žaludku, značnějšího naduření sleziny, ano i co do znamení moz= 
kových shoduje. — 
Vomácí lékař, 5 
