72 
Dávenina (vývratek) dá se jen drobnohledem, kromě lučebného skoumání při © 
otrávení, zevrubněji vyšetřiti. K tomu však potřebí přede vším věděti, v klerý čas 
se dávení po přijetí potravy, a zdali na štitrobu (lačný život, prázdný žaludek) dělo. 
Nejčastější případy jsou ty, že dávenina vělším dílem z potravy nestrávené neb polostrá- 
vené se skládá, která tím více změněna jest, čím déle v žaludku dlela. Tyto proměny 
mohou býti pravidelné nebo nepravidelné; v prvním pádu se nacházejí v dávenině polo- 
strávené vlákna svalní pod drobnohledem příčně čárkovaná, vlákna tkaniny spojivé, 
kapky tukové, poslizky, cukr, peptony a td.: v druhém však pádu, v němž dávenina 
je překyslá, věci potravní cukrovité neb škrobovité, přešlé v kysáni mlíkové, octové 
neb másldvé, jsou smíšeny s cevami závitkovitymi, s tkaninou buňkovou rostlinnou, se 
zrnky zeleniny listní a škroboviny, při čemž potrava dusíková jen něco málo změněna, 
snad nanejvýš něco zkypřelá a prosvítavá bývá. Záleži dílem na hlenu (slizu, Schleim), 
když v škrobovitých látkách kvašení slizné, mlékové, octové neb máslové se děje. Tolo 
bývá nejvíce v počasném kalarrhu, ale i ve vředovatění a v raku žaludečním. © Lejnovité 
látky přestrávené a téměř shnilé se vyvracují, když se průtrž byla uskřinula, nebo 
propletení střev neb jich v sebe vsunutí se bylo přihodilo. 
Látky rostlinné v dávenině nevyznačují nikdy zvláštní chorobu žaludeční neb po- 
chodu zažívacího, ačkoliv se nejobyčejněji v dávenině nacházejí, když byla potrava 
před dávením delší čas v žaludku trvala, a náležejí do druhu rostlin houbovitých a řa- 
sovitých. Vodová dávenína, když se, jak lid myslí, červ komu udštil, na štitrobu rea- 
gující alkalicky, obojetně neb kysele, na větším díle se skládá ze slin, které se násled- 
kem soucitného dráždění ze žláz slinních u větším množství vyloučily a v žaludku na- 
shromáždily. Někdy však původ svůj béře vodová dávenina ze zvýšeného vyměšování 
sliznice žaludkové. 
Vracení žlučových látek děje se vydávením zbytků potravních neb bez něho, 
stává se antiperistaltickým (protičervovitým) pohybováním roury střevní a mocným 
stištěním jejím stěnou břišní, a má rozličnou barvu : žlutou, nahnědlou, zelenavou. Vra- 
cení látek zelených jako tráva neb měděnka (vomitus aeruginosus) povstává působením 
volné kyseliny žaludkové v barvivo žlučové. Zelená barva dáveniny by však mohla též 
pocházeti z polknuté látky zelené. Krev s buňkami krevními jest v dávenině buď 
tekutá a svělločervená, když se byla hned po vyprýštění z cev vyvrátila; buď tmavo- 
hnědo-červená, sražená a se zbytky polravními smíšená, když byla nějaký čas v žaludku 
potrvala; aneb načernalá, barvy čokoládové, podobná k sedlině kávové, když byla delší 
čas ještě v žaludku prodlela. Kusé buňky krevní vždy lze poznati v těchto spoustách ; 
nešlo-li by to s jistotou, pak můžeme líhem, nasyceným kyselinou sirkovou, snadno 
z usušené dáveniny tekutinu červenou si připravili, která by nejenom povahou pevné 
sedliny zbytkové, ale i bohatstvím této na železo, haematin prozrazovala. Požívání po- 
krmů červenou látku obsahujících, jako malin, ostružin, brusnic, jahod ald., může též 
spůsobiti dáveninu červenou krvi podobnou. Cukr nalézáme též v dávenině, zvláště 
v úplavici močové (diabetes mellitus). Močovina čirá neb v uhlan ammoniový (čpavkový) 
proměněná se nalézá v dávenině v močikrevnosti (uraemie) a v druhé době cholery. 
V řidších pádech se nacházejí v dávěnině: Anis a talov, kaménky žlučové, boubele (hya- 
tidy), obyčejně z vaku jaterního měchořepy (echicococeus) obsahujucího, spolknutí 
odojživelníci, rakový talov, škrkavky, mádorci odloučené stopečnaté polypové a tučníkové 
dipomatosi). — 
