86 
přírozených poměrů jest konečným cílem našeho přání; nechať ona pokorná oddanost, 
která s cílem i všecky prostředky schvaluje, vymýšlejíc je s upovědoměným plánem, 
okrašluje víru Mahomedovu aneb v bezmyslivé rozjímání zahloublého bramana: však 
služba boží, která ducha člověčího uznává, touží po vyšším. (Cíl uhadovati z účinků na- 
hodilých jest nehodno svobodného člověka, jemuž se dostává poznání příčin do mohút= 
ných rukou. Pročež nemluvím 0 ustanovení všemoudré přírody, která kojeňátko živí 
mlékem, ale v potaz beru zdraví dítěte za nejjistší a nejširší zkušenost, která nás po- 
učuje o pravém smíšení pokrmu a nápoje, každému člověku přiměřeném. Ta sama zku- 
šenost potvrzuje, že nemůžeme požívati masa a chleba bez vody, a že v nejlepších po- 
travních věcech pro člověka musí býti bílkovina, tuky a tukotvorci, spojeniny solíku a soli, 
„Zdali potrava ještě většího vlivu má““, praví znamenitý cestovatel Forster. líče 
živými barvami užitek stromu chlebového, „zdali mysl a srdce bezprostředně neb: jen 
vzdáleně ní změnu utrpují? musime našim potomkům k rozluštění ponechati. Víme 
jen s jistotou, že tichá mysl, vzájemná láska a přichylnost jsou význačné vlastnosti člo- 
věka, jenž se živí ovocem chlebového stromu.““ A když rozvážíme, že až po tu dobu 
národové paslýřstvím se živící jsou nejjemnější a že divokost dravců a šelem přívykáním 
potravě smíšené neb docela rostlinné se dá umírniti, proč by nám přicházelo divno, že 
tichá mysl a pokojná jemnost národů pastýřských s požíváním mléka a rozličného druhu 
ovoce souvisí, — 
Voda. 
Jelikož se trvání žívota zakládá na neustálé obnově látky ústrojné, jest tekutina 
nevyhnutelnou života výminkou, neboť spojování a rozlučování, které se v našem těle 
děje, nemůže bez vody před se jíti; protož je také nejjednoduší nápoj nejpotřebnější. 
Spojení vodíku s kyslíkem, které podstatný základ každé vody tvoří, jest sice 
v nepatrném množství i v nejsušším pokrmu obsaženo; ale ani maso ani chléb, a ještě 
méně luštiny, nemají do sebe tolik vody, aby mohly v krvi náležité smíšení udrželi. 
A kdož neví z vlastní zkušenosti, že tyto nad míru živné pokrmy nás více k pití po- 
bouzejí než vodou oplývající ovoce a zelenina? My však v našem podnebí, při našem 
činném živobytí, nemůžeme se pouze ovocem a zeleninou živiti, A maso a chléb, hrách 
a boby, naše nejdůležitější pokrmy, musí se míchati s potravou, která tekutinou oplývá, 
když se má nahradili voda, kterou kůže a plíce, střeva a ledviny tělu ustavičně ujímají, < 
Naše picí voda jest nejvodnatější potrava. Nebo nemáme-liž to nazývati potra- 
vou, co do krve přivádí látku, která prostředkuje pohybování všech ostatních spojků? 
Což by neměla býti voda nahraditelkou, jelikož víc než tři čtvrtiny naší krve z vody se 
skládají, která se bez ustání všemi výměsy z těla tratí? A předce není naše picí voda 
pouze proto potravou, že v sobě vodu drží. 
Teplem naší země se pudí voda neustále ve vzdušný obor. Z potoků a řek, z je- 
zera, moří, anobrž i z rostlina zvířat vystupují následkem tepla neustavně páry, které se 
ve vyšších vrstvách oboru vzdušného v oblaka shušťují. Kdyby bylo pravda, co začasté 
v líném pohodlí o přírodě myslíme, že její činnost se nikdy neuchyluje od vyměřeného 
chodu poklidného vývinu, pak byarci voda v páru proměněna, spadajíc na zem co déšť, 
