87 
nás jen pouhou vodou napájela. Ale svírání mořské a bouře oboru vzdušného, jenž 
zem opásá, tlak vzduchu a činnost ohně unášejí začasté s takovou prudkostí páru k ne- 
besům, že všecko následuje, co bylo ve vodě rozpuštěno. 
Protož je také nejjemnější voda s oblak se řílící solmi naplněna. Sůl kuchyňská 
a soličník drasličitý, vápno a magnesie (hořčec), spojené s kyselinou sirkovou a uhlič- 
natou, magnesium (hořčík) se solíkem (chlorem), ano i železo a mangan nalezly se 
v dešťové vodě. A jakkoliv tyto nespa'itelné části se v ní jen u velmi nepatrném 
množství nacházejí, proto předce pravidelnost, s jakou se ve vodě objevují, jest pod- 
porou zákonu přírodního. 
Však bohatěji nežli země mísí se vzduch s deštěm. Kyslík a dusík a nejdůle- 
žilější polravní látky rostlin, kyselina uhličnatá a čpavek (ammoniak) přijímají v sebe 
padající kapky, napájející žíznivou zem co požehnání role zúrodňující. Ba i blesk musí 
nápomocen býli k obohacení zeleného povlaku zemního. Dusík a kyslík spojují se 
jeho zápalnou jiskrou, a deštěm bouřným splývá v rostliny dusičnatan čpavkový. 
Měkkost vody dešťové pochází zvláště od čpavku, kdežto naopak voda na soli 
bohatší vápnem se stává tvrdou, kterou milujeme v maších zřídlech a studnicích. Kyse- 
lina uhličnatá vody rozpouští křídu naší země, voda sama zase sádru neb síran vápnilý, 
jenž se usazuje v kotlích, když vařením větší díl vody v páru proměňujeme. 
Rozmanilá jako země sama jest voda prýšticí se zezřídel a pramenů. Zeminy 
a alkalie, lu spojené se solíkem neb s kyselinou, tam zase s kyselinou uhličnatou neb 
dusičnalou, železo a mangan může voda pramenilá v nejrozličnějších poměrech obsa- 
hovati. Jedna neb druhá z těchto čáslí někdy schází; kyseliny kostíkové nedoslává se 
vždy, ač jí v zřídlech a sludnicích solí vapenných nazbyt jest. 
Voda močálů a jezer, řek a moří se slává nepilnou, kromě soli kuchyňské 
v moři, pro hnijící látky ústrojné hnilou chuť působící. Tu jest půda mořská lakměř 
křivule, níž voda do vzduchu se vznašejíc a deštěm jsouc přeháněna na zem co pitná 
padá. Tam jest zase země cedidlem, z niž počištěná, ač ne úplně čistá voda prameny 
se pryští. Ano i kůže člověčí začaslé se stává cedidlem. Na úskalí vyhozen, na němž 
ani kapka sladké vody prahnoucí jazyk nemůže občerstvili, koupá se vyvrženec z korabu 
v moři, by znikl nejtraplivější smrli, Ze solní vodní spousty vniká oživující, na sůl 
chudší voda do žižnivého těla, — 
Jelikož trávení se zakládá na ztekulění látek potravních, není tvoření krve možné 
bez vody. Ale nejenom původ ale i trvalý zábyv závisí od obsaženosti vody ústrojů. 
Bez vody nestává žádného trávení ani tvoření krve, žádného živení ani odměšování. 
A předce lím vším důležitost vody není ještě docela vyčerpána. Neboť voda není pouze 
prostředkem pohybování všech rozpuštěných látek, nepodává pouze potřebnou. vláhu 
ústrojům, z nichž nejčinlivější, jako mozek a svaly, též nejprovlhlejší jsou: ale vodík 
a kyslík, z nichž voda se skládá, spojujíce se s rozličnými látkami potravními, pro- 
měňují je v podstatné části krevní. Tak na př. se proměňuje pomocí vody škrob v cukr. 
V lučebném sloučení různí se cukr od škrobu jen nadbytkem vody. © Pomocí kyslíku 
vodního se proměňuje cukr zase v tuky. 
Žádná látka potravní se tak snadno z těla neodstraní jako voda, pijeme-li ji 
v nemíře. © Neboť jelikož nemusí býti rozloučena, aby ji plíce a ledviny, kůže a žlázy 
potní přitahovaly, není k tomu potřebí zvýšeného příbytku kyslíku. Hojné pití probu- 
zuje v zimě činnost ledvin a v letě zase výpar kožní. Kdo ledy více vody pije, než 
