90 
rychlé nápuchy vodní a vodokrevnost.  Hlízy pámviční uvnilř neb vně pobřišnice rády se 
prohryzují a jsou původcové začasté silných bolestí nervových (neuralgií), jako je ischias 
(kyčelní bolest).  Usazentny hmisové po zánětu pobřišnice se nejvíce tvoří v buňkovině 
obvodové, zvláště dolejších končelin, kdež ve velmi rozsáhlé vředování přecházejí. Sc 
zánětem pobřišnice se velmi částo spolčují kromě zánětů ústrojů rodících zánět pohrud- 
nice a osrdce s velmi hojnými vycezeninami., 
c) Horečka omladnic s taloválěním krve vyznačuje se nejvíce sraženínami, sběh- 
lými se ve žilách a míznicích dělohy, s následujícím zánětem vnitřní plochy žil aneb 
i bez něho; pak usazeninami v libivých ústrojích, v buňkovině podkožní a ve kloubech. 
kruposními vycezeninami na blánách a spůsobem horečky, která se jeví nejvíce prud- 
kými opětnými mrazy, hojným vyměsováním kožním (tak zvané hmisové potničky) a led- 
vin, a nejčastěji smrt přivodí. Tyfovitý ráz neprovází vždycky luto horečku omladnic, 
více se jeví úkazy rozmíšenosti krevní, jako jsou peleče, proležení, krvotoky a L. d. 
Tak zvané melastatické záněty se přiházejí v žilách mozkových, v bláně tuhé mozkové 
(meningilis), v mozku samém, v oku, v žláze příušní (parolilis), v plících, v srdci, 
v osrdci a vnitřní bláně srdce (peri- a endocarditis), v slezině, v jatrách a ledvinách, 
ve svalech a kloubech, v slehenní žíle a v celém stehně, v buňkovině podkožní a kůži; 
v poslední případnosli jeví se co růže, vyraženiny bublinovité a puchýřovité, nežity 
a uhlíky (carbunculus). 
d) Záměl nitroblány děložní omladnic (Endometritis puerperalis) bývá ze všech 
utrpení děložních nejčastější, a přidružují se k němu nejvíce též exsudalivní pochodové 
na druhých blanách slizních. Zánět může býti katarrhalní, kruposní, dysenterický neb 
seplický, a přechází též na sliznice vejcovodů, pošvy a střev, a vystupuje na sliznice 
plícní.  Příznakové jsou místní a povšechné; první v lehčích případcích se týkají jen 
sliznice, ústrojů rodících, na nejvýš sliznice trubice močové a dolejší části střevní; 
v prudčích však pádech se rozprostraňují rychlostí blesku po všech sliznicích. 
První místní úkaz záleží vezdy v proměně výměsku dělohy; čím rozšířenější a ráz- - 
nější zánět nitroblány dělohy, tím spěšněji se přerušuje krvavý výměšek dělohy, a vý- 
kalu toho buď docela při začátku nemoci nebývá aneb jen poskrovnu. V dalším běhu 
choroby stává se výtok ten více neb méně hojným a zakrváceným ; bývá však nyní 
syrovatinovitý, hnisovílý neb talovitý, děloha, na větším díle, jelikož její syrovalečný 
povlak není zapálen, nebyvá bolestna ani za vnějšího ani za vnitřního omakávání, staho- 
vání dělohy se neděje pravidelně acilíme ji při omakání života co ocháblý, pomknutelný 
měch, dosahující až na pupek. V zánětu sliznice pošvy nalézáme pošvu horkou, silně 
zardělou, při «makání velmi bolestnou, zevnitřní údové rodící jsou naběhlé, vyschlé 
a při ohledání velmi citlivé, vycezeniny jsou katarrhalní neb plastické a přecházejí ve 
vředování, zvláště na zadním spojidle. Rozšířila-li se choroba na sliznicí trubice močové 
a střevní, poznáváme na obtižném močení a na vodnatých průjmech neb neustupných 
zácpách. Byla-li sliznice plic zachvácena, poznáváme z úkazu rychlého, částečného neb 
povšechného nápuchu vodního plic, kalarrhu a zánětu kruposního dutiny chřtánové, 
průdušnice a plic. Úkazy všeobecné se zakládají na horečce s více neb méně zánětným 
tyfosním, adynamickým aneb seplickým rázem. 
Tak nazvaná mlíčnice (Milchfieber), která v ten samý čas se jeví, v jaký horečka 
omladnic, mohla by se považovati za začátek omladničného ochuravění, ale běh. její 
