0 n p S 
Přiloha k Zivě. 
T Číslo 3. 
Choroby nervstva. 
A. Padoucí nemoc, padoucnice ( Epilepsie). 
Padoucnice jest choroba počasná křečovitá, která vždy v jednotných sobě stej= 
ných a však nepravidelně přicházejících záchvatech (paroxismi), přede vším v samovolné 
svaly působících, se objevuje, s pozbylím smyslů a citelnosli, ne však s pozbytím čin= 
nosti reflexové středů nervových. — 
Podstata jakož i nejblížší příčina télo dynamické, nezřídka zděděné neb vrozené 
nervové choroby jsou nám docela neznámé; někdy ovšem nalézáme v dulině mozkové 
jednotné proměny, které však velmi časlo i bez epileptických křečí a bez všelikého 
rušení činnosli mozkové se přihazují a snad následkem této choroby býti mohou; oby- 
čejně nenacházíme při rozbírání těla na padoucnici zemřelých žádných změn v mozku 
a miše. (Co příležilostné příčiny padoucnice se obyčejně udávají: násilné pohnutí mysli, 
zvláště leknulí, bázeň a strach, a přehnané namáhání duševní a tělesné, zvlášlě pohlavní. 
V nejmnožších pádech jest padoucnice nezhojitelná, zvláště když od narození trvá, 
a nezřídka přechází po delším trvání v duševní choroby, zvláště v pominulí (manie) 
a v blbost. Zřídka usmrcuje v záchvatu mrtvicí neb otokem plic, ale spíše jiné choroby 
činí životu konec, jako zánět plic, luberkule atd.  Uzdravení se někdy děje samočinně, 
aneb, jak se za lo má, vyskylnutím se jiných chorob. — 
Však obé bývá jen zdánlivé, a toliko mezera mezi jednotnými záchvaty slává se 
větší než obyčejně. 
Záchvat epileptický počíná někdy náhle, beze všech předchůdců, někdy jen v noční 
době, jindy zase jen ve dne. Nemocný zřílí se v chůzi, stoje neb sedě bez vědomí, 
někdy s děsným výkřikem buď na znak neb na jednu stranu, velmi zřídka napřed, 
a nyní počnou buď všeobecné neb čáslečné křeče nejrozličnějšího spůsobu, a sice hlavy 
a obličeje, dříku neb okončin, které na nejvýše čtvrt neb půl hodiny potrvají a pak 
povlovně v ztrnulí dříku a okončin přecházejí, načež nepřemožená hluchá spanlivost 
nastává. Obyčejně jest zsínalý neb bledý obličej ztrhaný, oko v sloup pošlé neb zuřící, 
panenka v oku roztažená a nepohnutá, před ústy se pění, zuby skřípí aneb jsou čelisti 
pevně zavřené, jazyk obyčejně bývá  prokousán, ruce jsou zaťaté a palec v pěst 
vetknutý ; dychání jest zrychlené, krátké, supící neb chroplivé; nemocný pokřikuje, 
Domácí: lókař. 7 
