102 
narkolické, jako jsou opium, belladonna (rulík), psotnina (Blausáure), vdechování chlo- 
roformu, horké lázně a klystéry z odvarů tabákových listů připravené pomáhati ; obzvláště 
se drželo za starých časů a někde až posud na notné odjímání krve všemi spůsoby a 
na tak zvané odvodění šťáv pryštidly všeho druhu. V nejmnožších pádech nepomáhají 
uvedené prostředky pranic a uzdravení se doslavuje také bez nich. — 
b) Zirnutí novorozenců (lrismus a tetanus neonatorum) zachvacuje s předchůdci 
i bez nich silné i slabounké děti a může s úlevami 12 hodin až 13 dní polrvati. Nezuří 
vždy se stejnou prudkostí, nýbrž úleva trvá kratší neb delší dobu, načež se po několika 
hodinách ještě s větší zuřivoslí navracuje. Dolýkáním se neb pohybováním těla křeč 
se vždy vyluzuje aneb ustalá znovu probuzuje a mocní. 
Už po několika dnech trvajícího ztrnutí nastává patrné hubenství. Začasté se 
obmezuje toliko na svaly žvýkací, a lo bývá při krátkém potrvání. — 
Rozebíráním mrtvoly nemohla se posud tato choroba objasniti, taktéž jsou všecky 
spůsoby léčení marné. 
Někdy toto ztrnulí novorozenců předchází pronikavé vykřiknulí a vytrhování, ob- 
zvláště ve spaní, zkřívení úst pískavé, foukavé neb usmívavé, zsínalé kruhy okolo rtů, vrtání 
týlem do peřin a jiné případky mozkové. Na lo přichází křeč čelistní a zamezuje cucání 
a polykání; pak následují křeče svalů obličejových, vazových a dříkových; a někdy se 
objevuje i drápovité sklonění a vtažení prslů u nohou a rukou (arthrogryposis spastica). 
c) Ztrnutí rheumatické povstává prý z prudké proměny tepla a zimv, zvlášť v kra- 
jinách tropických a u černochů. Příznakové jsou tiléž jako při ztrnutí z poranění po- 
šlém, a léčení není nic platné. 
Sůl kuchyňská. 
Když Cook a Forster roku 1772 ostrov O Tahiti navštívilí, divili se tuzemci velmi, 
že loďaři při jídle každý kousek do „bílého prášku“ namáčeli. Sami však požívali ryb 
a masitých pokrmů omočených ve vodě mořské, držící v sobě, jak všeobecně známo, 
sůl kuchyňskou v přehojném množství. Dálo se jim jako Řekům a Římanům, jenž lih 
ve víně předobře znali, nevědouce však, jak by jej vypařováním přesný a sehnaný 
vyráběli. 
Buď si co voda mořská, aneb co výrobek z vody mořské, aneb konečně co ka- 
menná sůl, jak se ze skal láme, upotřebení solí kuchyňské co přídavku k naší potravě 
jest převelmí rozšířené. Neníť divu, když pomníme, že soli kuchyňské veliké množství 
v naší krvi se nachází, velmi skrovné však v jednoduché potravě. Neboť v živočišné 
potravě krev a chrupavky nejvíce solí oplývají, těch však poměrně nejméně poživáme. 
V naší rostlinné potravě zase draslo nad sodu tak nadvládá, že jen několik bylin ro- 
stoucích u břehů mořských více sody v sobě drží než všecky druhé byliny. V někte- 
rých rostlinných pokrmech, jako v tuřínu, není začasté ani žádné sody. 
Pročež jest laké přídavek soli kuchyňské, která se skládá ze sodíku a solíku 
(chloru), nevyhnutelnou a všeobecnou potřebou. A jelikož v rostlinné polravě méně soli 
kuchyňské se nalézá než v živočišné, proto se též obyčejně k látkám živočišným méně soli 
přidává nežli k rostlinným. Pročež také lze některým národům, jako Samojedům, Kamča- 
