103 
dálům a Indiánům severo-amerikánským maso meb ryby bez soli požívati, neboť čím 
více krve v mase, lím méně se sůl kuchyňská co přídavek pohřešuje. 
Ostatně naše obyčejná sůl kuchyňská není čistý soličník sodičitý. Nejčistší bývá 
kamenná sůl, anať jenom pamálky soličníku drasličitého a hořčitého s větším už množ- 
stvím síranu vápnilého v sobě drží. Za to však v soli mořské soličník sodičitý mnohem 
hojněji jest smíšen se soličníkem hořčilým a síranem vápniltým, a kromě toho ještě 
s nenepatrným množstvím síranu hořčitého čili hořké soli. Soličník drasličitý docela 
chybí v soli kuchyňské, vyráběné z vody mořské, anebo se v ní nacházejí památky jeho, 
k nimž se připojuje někdy něco málo jodu. 
Sůl kuchyňská dá se lak snadno strávili, jak i záživná jest. Neboť ve vodě se 
nejsnadněji ze všech solí rozpoušlí, a kdež žádného pletiva lidského těla bez soli ku- 
chyňské nemůže slávali, předce přede vším ani krev ani chrupavky nemohly by bez 
značného množství soli pravidelné složení své podrželi. 
Povážíme-li dále, že sůl kuchyňská strávení bílkovitých látek napomáhá a že tuky 
nesnadně stravitelné, byvše osoleny, stravilelnějšími se stávají: pak jest v pravdě náš 
soličník sodičiltý nejdůležitější přísadou k naší obyčejné potravě. Sůl mořská pro hoj= 
nější množství soličníku hořcového snadněji rozpouští látky bílkovilé nežli sůl kamenná. 
Nebof jen přirozeným teplem našeho těla proměňuje se soličník hořcový v kyselinu 
solikovou a hořčec (magnesii), a velmi rozředěná smíšenina kyseliny solíkové s vodou 
může látky bílkovité rozpustili. Netřeba se tudíž diviti, že požívání dostatečné soli 
kuchyňské množství barevných buněk krevních rozhojňuje. Německé přísloví: „Salz 
und Brot fárbt die Wangen roth“ věda úplně potvrzuje. 
Jakkoliv sůl kuchyňská prospěšnou bývá pro delší zachování našich pokrmů, jimž 
vodu odnímá, která, jak známo, nejvíce k hnilí přispívá: přece třeba věděli, že maso 
nasolením dil nejlepších částí potravních tratí; neboť s vodou odjímá sůl kuchyňská 
masu bílkovinu a masovinu, kyseinu mléčnou a ostatní soli. Vytékající lák slaný 
se vyvrhuje, v němž díl nejrozpuštnějších a nejdůležitějších látek masových se nachází, 
Zirsta se jen poněkud tím nahražuje, že vláknina nasoleného masa se snadněji rozpouští, 
než čerstvé svalové vlákno, a že chléb neb zelenina, kleré k nasolenému masu přidá- 
váme, v sobě drží soličník a kosťan drasličitý, jenž místo soli kuchyňské zastupují — 
Vylučováním odjímá se krvi sůl kuchyňská | Mnoho-li však soli kuchyňské se 
krvi močem a lejnem, hlenem a polem, slzami a rohovinou odebralo: tím chudší na 
sůl se slala krev, klerá nervy jazykové živí a v činnosti udržuje. To jest příčinou, že 
nám nasolená potrava vždy mdle chutná. A i zde vidíme, že nu'most zákona přirod= 
ního panuje nád zdánlivou hříčkou náhody. Jest nejpřísnějším pravidlem příčiny a ú- 
čínku, že od chuli polravy závisí přijímám pravých latek potravních. © Druhdy se pova= 
žovalo za velmi moudré zařízení, že pravě ta potrava lépe chutná, klerá v sobě látky 
krvi potřebné drží, a pokládalo se za určení člověka, aby potravu solil. Tím se stvo- 
řitel stával jako nejsublisnějším hotovilelem strojů, kdežlo dle našeho názoru jest ne- 
konečně tvořící rozum. V prvním pádu bychom se vzdali každé jistoty vědy; neboť 
trudno dokázati, že jsme k tomu na svělě, abychom svou krev solí zásohovali. Za to 
však souvislost změněné krve se změněnými nervy jest každému zřejmá a jasná. — 
" 
