52 
krásný rukopis od roku 1683 s názvem: Zdvihání vody rozličným nástrojím, s ohledem 
na míru a váhu“ Celý rukopis obnáší 38 stran, mezi jiným je v něm i článek (na 
4 stránkách) na parní slroj se vztahující; v celém článku není žádného nového návrhu, 
nýbrž jen z četných pokusů získané udání, mnoho-li páry z jistého množství vody po- 
vstane — jak vysoko a jak rychle může pára jislou váhu vody vyzdvihnout. Udání tato 
jsou s ohledem na onu dobu dosti důkladná. 
Roku 1690 uveřejnil Denis Papimn svůj znamenilý spis, ve kterém se nachází dů- 
kladný a jasný popis nového parostroje, který jestě nyní pode jmenem stroje vzducho. 
tlakového (athmosphárische Maschine) znám jest. Papin se narodil v městě Blois ve 
Francouzích. Z mládí se oddal lékařství, pak šel do Anglicka, kde ho brával Boyle 
ke svým čelným zkouškám. Roku 1680 vynašel dgestor (Papinův hrnec) a rok ma to 
se stal oudem „Royal Society“ v Anglicku. Roku 1685 byl zrušením ediktu Nantského 
přinucen, vlast svou opustit, i odebral se do Němec a stal se professorem mathemaliky 
na universitě v Marburce. Zemřel roku 1740. Stroj Papinův byl takto uspořádán : 
ABCD (viz Obr. IV. a Obr. V.) jest kolmý válec dutý, nahoře ouplně otevřený, dole 
na dně nachází se ale zámyčka (klapka, Ventil), která se lehko z dola nahoru otvírá. 
V dulině válce je pohyblivý píst (Kolben, 
Stempel) P, který kolem do kola pevně na 
stěny válce přiléhá. © Zevnější vzduch tlačí 
celou svou tíží na hořejší plochu pístu, a 
když mu nic nepřekáží, srazí ho až dolů. 
Když se zámyčka S olevře, tu se i dolení 
část válce pod pístem DCEF (Obr. IV.) 
vzduchem naplní; tlak tohoto zpodního vzdu- 
chu vyrovná se ale tlaku vzduchu zhůry, a 
píst P padá pak toliko svou vlastní líží. Z toho 
je patrno, že síla, jen o něco málo větší 
nežli tíže pístu, bude moci píst až k hořej- 
(Obr. IV.) 
: : šímu konci dutého válce vyzdvihnout. Kdyby 
Stroj Papinuv, je- Stroj Papinův, píst vy | vou silou vys : 
hož píst se právě na- na nejvyšším ale 5 vl čy p bn om 
horu pohybuje. stupni. a jen svou líží dolů spadl, tu by se stroj ten 
k žádné práci nehodil, a pohyboval by se jen 
sám o sobě bez užitku. Dejme lomu ale, že se nachází píst na hořejším konci (Obr. 
V., a že by se vzduch poď ním vytratil; jakou silou pak padne dolů? Nejen svou 
tíží, nýbrž i tlakem zevnějšího vzduchu, a tento tlak obnáší tolik, jakoby stál nad ce- 
lým pístem sloup vody 32 slřevíců vysoký! Z toho následuje, že by mohl píst při tom 
svém pádu ještě hodné břemeno táhnout; a kdyby se připevnil na hořejší ploše jeho 
provaz, a na provaz ten přes kladku (Rolle) dolů přehozený se uvázalo břemeno, tu 
by se muselo při každém pádu píslu tak vysoko vyzdvihnout, jak hluboko píst padl. 
Jedná se tu jen o to, klerak by se dal len vzduch pod pístem odstranit, aby padající- 
mu pístu nepřekážel. 
Papin to chtěl spůsobit nejdříve vývěvou proudem vzdálené vody hnanou, pak 
prachem, ale nechtělo se mu to nikterak dařit; konečně si zpomměl pouštět pod píst 
místo vzduchu páru ; pára působila při vystupování pístu jako vzduch, a když byl píst 
nahoře, mohla se ochlazením srazit; tím zpodní tlak přestal, a píst padl tlakem hořej= 
