53 
šího vzduchu a vlastní tíží bez překážky dolů. První pokusy dělal Papin jen s maloun- 
kým slrojem, jehož píst měl 2, palce v průměru a jen 10 lotů vážil; vodu, z které 
měla pára povstat, dal zrovna na dno dutého válce, ve kterém se píst pohyboval, a pod 
límto dnem slabě (k, p. lampou lihovou) topil. Topením povstala z vody trocha páry, 
pára vyzdvihla píst nahorů, — a nyní se měl tlak páry zrušit; při takovém malounkém 
stroji postačovalo, když se oheň pod válcem na chvílku odstranil ; lím se pára ochla- 
dila, srazíla a ztratila všecku sílu rozpínavou, — píst pak, nemaje vezpod žádné pře- 
kážky, padl tlakem hořejšího vzduchu a svou vlastní tíží dosti rychle dolů, a mohl při 
tom ještě 60 liber táhnout, Papin podotýká, že vyhnal tímto strojem píst za minutu 
nahoru, a že se pak pára po odstranění ohně za ", minuly srazila. U většího stroje 
by to bylo ovšem lak snadno nešlo, tu by se nedal oheň jednoduše odstranit, a pára 
pod pístem by se byla musela jiným spůsobem ochlazovat. 
Parostroj Causův a Worcestrův mohl sloužit pouze k zdvihání vody, kdežto stroj 
Papinův se k vykonání každé práce dobře hodil; Papin navrhl i prostředek, kterak by 
se vystupování a padání pístu v pohyb kruhový přenésti dalo. © Hrabě Sinlzendoríf 
měl tenkráte v Čechách několik dolů, které byly vodou zatopeny, a vybídl Papina, aby 
je pomocí svého stroje vyčistil; Papin by to byl rád podnikl, ale nechtěl se v tehdejší 
době na delší čas od své rodiny vzdálit, a tak se nezdá, že by byl Papin sám kdy 
většího pokusu se svým strojem vyvedl. 
Ze všeho toho předce vysvilá, že je Papin vynálezcem parostrojů s pístem 
(Dampfmaschinen mit Kolben), klerých se nyní — ovšem po nesmírném zdokonalení 
všeobecně užívá, 
Roku 1698 zhotovil anglický. kapitan Savery parní stroj, na němž nebylo viděti 
mnoho původních vynálezů, který jest ale proto pamětihodný, že se skutečně  upotřebil, 
což se o žádném z předešlých strojů říci nemůže. Savery se totiž uchylil myšlénky 
Causovy (viz Obr. II.), spojil ale kouli A zvláštní trubkou s jinou nádobou (kotlem), 
ve které se voda vařila; Irubka mezi koulí A a kotlem se mohla kohoutkem zavřít. 
Když se již trochu páry v kotli utvořilo, otevřel se kohoutek, pára se hrnula trubkou 
do koule A, a tlačila vodu kolmou rourou nahoru. Toto uspořádání mělo tu výhodu, 
že nebyla voda nahoře vystupující tak teplá jako u stroje Causova, poněvadž nelopil 
Savery pod koulí A, nýbrž jen pod kotlem. Stroj Causův, měl i tu chybu, že ho 
musel někdo — když již všecka voda z koule vyskákala — znovu vodou naplnit. Sa- 
very vedl ale rouru 7) (viz Obr. II.) do nádržky vodové, klerá mohla třeba o 30 slře- 
víců níž ležet nežli stroj, a když již všecka voda z koule zmizela a koule jen parou 
naplněna byla, polil ji zvenčí studenou vodou ; tím se pára ochladila a srazila, a v kouli 
bylo takřka prázdno ; otevřel-li se te teď kohoutek u roury /), tu se hnala voda z ná- 
držky pouhým tlakem vzduchu do prazdné dutiny, byť tato i o 30 slřeviců výše ležela 
(tlak vzduchu může totiž vodu přes 30 střevíců vysoko vyhnati). Když byla koule vodou 
poněkud naplněna, zavřel se kohoutek 7, a pustila se pára z kotle, čímž voda opět 
kolmou trubkou vystupovala. — Aby ale voda bez přestání vystupovali mohla, vzal Sa- 
very (jako Worcester) dva stroje Causovy a spojil oba se svým kotlem; když z je- 
dnoho všecka voda vyskákála, pouštěla se pára do druhého, a první se zalím znova 
vodou naplňoval. Celý stroj Saveryho měl tedy čtyry kohoulky, dva pro páru a dva 
pro vodu; najednou byly ale vždycky jem dva otevřeny, a sice jeden, kterým. šla 
pára z kotle, a jeden, kterým se mezi tím koule vyprázdněná vodou naplňovala ; když 
