54 
ty kohoutky otevřené svůj oučel vyplnily, zamkly se a druhé dva se otevřely. Kdo 
tedy tento stroj obsluhoval, musel si přede vším hledět náležitého otáčení kohoutků, — 
pak musel pokaždé, když všecka voda z jedné duté koule vystoupila, tuto zvenčí vodou 
studenou polit, aby se v ní pára srazila; a tak požadoval stroj Saveryho v celku 
mnoho služby, potřeboval se ale předce ku hnání vody do domů a zahrad; k čerpání- 
vody ze zatopených dolů se ale nehodil (ač to Savery jisti), poněvadž nemohl vodu 
tuze vysoko hnáti:; již při dolech jen 200 střevíců hlubokých musel Savery páru v kotli 
tak napínat, že mohl kotel snadno puknout; v tom ohledu byl stroj Papinův mnohem 
vydatnější. Mimo to se nedal stroj Saveryho k žádné jiné práci, nežli k čerpání vody 
potřebovat, 
Jaké zásluhy má tedy Savery o zdokonálení parostrojů ? 
Pohybování vody tlakem páry znal již Caus, že se ochlazením pára srazí a tak- 
měř prázdný prostor zanechá, to řekl již Papin, — že se voda do prázdné duliny až 
na 31 slřevíců svýší mocně hrne, bylo za časů tehdejších již vůbec známo; tím spů- 
sobem nezůstane pro Saveryho jiná zásluha, nežli že oddělil kotel od baňky vodu vy- 
hazující, a že vymyslil nový spůsob ochlazování páry, totiž zevnitřní ochlazování nádoby 
studenou vodou. Mimo to má ale Savery ještě tu velikou zásluhu, že dělal pokusy své 
u větší míře nežli všickni předešlí, a že se takto jeho stroj v skutku upotřebil, 
Jako zdokonalil Savery parostroj Causův, tak zdokonalili dva řemeslníci angličtí 
— Tomáš Newecomen kovář a Jam Cawley sklenář — roku 1705 zase stroj Papinův. 
Newcomen měl, jak se zdá, patrné vědomosti a dopisoval si s mnohými učenci; zdali 
on nebo Cawley ku zhotovení stroje více přispěl, nelze s jistotou určit. Stroj jejich se 
skládal (jako Papinův, viz Obr. IV.) z dutého válce kovového, jenž byl dole zavřen, - 
nahoře ale otevřen, v dutině válce pohyboval se těsně píst nahoru a dolů; vystupování 
pístu dělo se parou, jako u Papina, jen že se nelvořila pára zrovna pod pístem, nýbrž 
pouštěla se pod něj kohoutkem ze zvláštního kotle. Když byl píst nahoře, tu se ko- 
houtek u kotle zavřel, a pára pod pístem měla se ochladit; k tomu oučelu byl venku 
okolo válce ještě jeden nižší válec, a mezi ně se pustilo (kohoulkem) trochu studené 
vody; voda ochladila kov vnitřního válce a tím i páru v něm, pára se srazila a píst 
padl tlakem vzduchu dolů. Když se na to kohoutek od studené vody zavřel a u kotle 
otevřel, tu se pohybování pistu opakovalo. 
Celý stroj měl jen dva kohoutky, byl jednodušší a též lacinější nežli stroj Sa- 
veryho, pak se pohyboval mnohem pravidelněji, a mohl vodu z každé hloubky vyčerpat 
a do výšky hnát; mimo to se i ke každé jiné práci hodil. Proto našel také brzy ve- 
liké obliby a začal se potřebovat při pracích hornických, čímž stroj Saveryho ouplně 
klesal. ' 
Když ale Newcomen a Cawley o patent na svůj stroj žádali“ dělal jim Savery 
překážky a namítal, že upotřebili při svém stroji ke srážení páry téhož prostředku, 
který on (Savery) vynalezl, — totiž ochlazení nádoby zvenčí studenou vodou. K uva- 
rování všech rozepří spojili se Newcomen a Cawley se Saverym, a patent vystaven byl 
na jmeno: „Neweomen, Cawley a Savery.“ 
Na počátku 18. století neuměli ale ještě veliké válce duté uvnitř dobře stává 
a pohyblivý píst tak uspořádat, aby ami vzduch ani páru na kraji nepropouštěl. Proto 
bylo na pístu v stroji Newcomenově vždycky trochu vody, aby se laklo průchod páry 
a vzduchu mezi pístem a vnitřní slénou válce ouplně zamezil. Když jednou tento stroj. 
