56 
veň i váhadlo i břímě na něm upevněné. "Trubkou / vychází voda do válce nastříkaná 
(jakož i sražením páry povstalá), a vyhrne se zámyčkou na konci ven; zámyčka ta je 
stále pod vodou, aby žádný vzduch trubkou 7 pod píst nepřišel; ale ani voda se ne- 
může zvenčí touto trubkou do válce dostali, poněvadž na zámyčku tlačí a ji svým tlakem 
před sebou zavírá. 
U prvních strojů Newcomenových musel stále někdo být, kdo kohoutky otáčel. 
Jednou vykonával tuto práci chlapec, jmenem /Humphry Potter; toho mrzelo ale to 
jednotvárné zaměstnání, a samou mrzutostí mu napadlo, že by si mohl stroj sám ko- 
houtky otáčet; k tomu oučelu přivázal ke každému kohoutku šňury, které druhým kon- 
cem tak na váhadlo upevnil, že se každý kohoutek pohybováním váhadla dle potřeby 
otevřel neb zavřel. Této myšlénky Potterovy uchytil se roku 41718 inžinýr Beighton 
a upovnil na váhadlo (místo šňury) kolmou lať dřevěnou (Steuerstange); v té lati byly 
na určitých místech kolíčky, které vždycky v jistém okamžení kohoutek dle pohybu vá- 
hadla sem neb tam otočily. Později upotřebil Beighton zámyčky místo kohoutků. 
Při vší své nedokonalosti konal stroj Newcomenův v hornictví — zvlášť u dolů 
uhelných — dobré služby. Hlavní silou hýbací nebyla u něho pára, nýbrž tlak ze- 
vnějšího vzduchu, — a proto se nazývá tento stroj posaváde strojem  vzduchotlako- 
vým (athmosphárische Maschine); pára je zde jen prostředkem, aby mohl tlak vzduchu 
působit, — 
Stroj Newcomenův se potřeboval dlouhá léta beze vší opravy. Teprv roku 1764 
dostal jej do ruky nesmrtelný James Watt, který jej zponenáhla tak zdokonalil, že 
docela jiné zřízení obdržel ; proto slove Watt vším právem druhým vynálezcem parostroje. 
(Dokončení,) 
Oleje rostlinné. 
Oleje (fette Óle, fixe Óle) jsou mastnoty tekuté, obyčejně přihustlé, za čista 
bezbarvé, cizími částkami ale žlutavé, zelenavé neb nahnědlé. Mívají slabý zápach 
a nepatrnou příchuť. Za studena obyčejně zhustnou ; jenom některé (jako olej Iněný 
a konopný) zůstávají i v silném mrazu řídké. Při takovém zhustnutí netuhne ale celá 
hmota oleje, nýbrž jen jedna část, která se někdy v kulatých zrnkách vyloučí a z lo- 
Jjoviny (Slearin) a sádloviny (Margarin) se skládá; netuhnoucí část oleje slove olejovina 
(Olein). Oleje jsou tedy roztoky lojoviny v olejovině a tuhnou tím dříve, čím více 
lojoviny se v nich nachází. Proto není ale lojovina ani olejovina všech olejů stejná ; 
tato nestejnost olejoviny je příčinou, že něklerý druh oleje na vzduchu vysychá (k. p. 
olej lněný), jiný zase mazavý zůstává (jako k. p. olej dřevěný) ; dle toho usnesli se 
učení, nazývat olejovinu olejů vysychavých oležn, a olejovinu olejů mazavých elažn. 
Oleje nejsou těkavé a snesou dosti velikou teplotu beze vší proměny; silným 
výhřevem se zponenáhla rozkládají, při čemž hnědnou a plyny hořavé vylučují, až 
z nich konečně jen trochu lesklého uhlí zbyde. (Obyčejně jsou lehčí nežli voda. Na 
papíře spůsobují skvrnu mastnou, která horkem nezmizí; tím se rozeznávají od. silic 
(átherische Óle), jejichž skvrny lze pouhým výhřevem z papíru zapuditi, Všecky oleje 
jsou hořavé a hoří plamenem jasným, málo čadivým ; hoří ale jen tenkrále, když se 
až k rozložení zahřejí ; nalejeme-li tedy na misku trochu oleje a dotkneme se ho za- 
