70 
1759, ale bez výsledku. Roku 1764 opustil universitu Glasgovskou, a stal se měřičem, 
Hlavní jeho vynález — totiž kondensalor, pochází od roku 1765, ale Walt neměl tolik 
jmění, aby tento pokus u větší míře vyvedl. Tak ušla dvě léta. Tu ho seznámili 
přátelé jeho s podnikavým doktorem Roebukem, který založil v Carronu zmamenité 
hutě. Tento Roebuk poskytl Wattovi prostředků k zhotovení nového parostroje, a Walt 
mu za to slíbil, že mu dvě třetiny svého budoucího patentu na lyto stroje postoupí. 
Roku 1767 byl Watt se svým prvním (ješlě vzduchotlakovým) strojem hotov; parní 
válec toho stroje měl 18 anglických coulů v průměru.  Roebuk postavil tento stroj na 
šachtě uhelných dolů v Kinnelu, a oučinek jeho byl výborný. Tu žádal Watt ještě toho 
samého roku o patent; obdržel ho však teprv roku 1769. — Mezi tím ale utrpěl byl 
doktor Roebuk s jiných slran na svém jmění veliké ztráty, a odstoupil dobrovolně od 
úmluvy s Wallem. 
Watt byl leď o užitečnosti svého nynálezu přesvědčen, měl patent v ruce, ale — 
nebylo prostředků, aby dílnu k zhotovování svých parostrojů založil. Nikdo se nechtěl 
na takové podniknutí odvážit. V tomto nemilém stavu ztratil Wat všecku naději v do- 
brý výsledek, nechal patent ležet a slal se opět měřičem. Tak ušlo zase pět let. 
Teprv roku 1774 seznámil se Walt s Bultonem. Mathew Bulton byl zámožný a měl 
veliké dílny v Soho nedaleko Birminghamu ; jsa ducha odvážlivého byl by hnedle s Wat- 
tem dílnu na parostroje zřídil, ale — patent Wattův od roku 1769 platil již jen na 
krátký čas, a v tom krátkém čase by se byly výlohy, jaké zřízení takové neobyčejné 
dílny požadovalo, podnikatelům nikterak nevyplatily. Jen tenkráte se mohlo v nějaký 
zisk doufat, když se patent prodlouží, — a lo byla věc velmi nesnadná. Bulton měl 
sice v parlamenléč mnoho známých, ale bylo tam též mnoho mužů, kteří se žádosli této 
velice protivili. Po dlouhých hádkách byl nicméně Waltlův palent až do roku 1800 
prodloužen. 
Tu se teprv zařídila v Soho (roku 1775) velikolepá dílna, která se slala nejuži- 
tečnější školou praktické mechaniky pro celé Anglicko. Tam se stavěly velikánské paro- 
stroje k vyvažování vody z dolů zatopených. Četnými zkouškami se dokázalo, mnoho-li 
paliva se při parostroji Wallově proti staršímu stroji Newcomenově uspoří; při stejném 
oučinku spotřeboval totiž stroj Newcomenův čtyrykrát tolik uhlí čo Watlův. Tím do- 
staly stroje Wattovy dobrou pověst, a rozšířily se zvláště v Cornwallsku. Watt a Bul- 
ton si vymínili u každého stroje, že se jim musí platit ročně (pokud patent trvá) dřelé 
díl ceny uspořeného uhlí. Mnoho-li to asi obnášelo, lze z jednoho skutečného příkladu 
posoudit. V dolech u Chace - Walteru stály tři pumpy, které se pohybovaly dříve stroji 
Newcomenovými. Když tam majetníci dolů Watlovy stroje postavili, spláceli Wattovi a Bul- 
tonovi ročně 24.000 zlatých ve stříbře, — z toho vysvítá, že museli ročně za 72.000 
zlatých paliva uspořit. A to byl výsledek tři slrojů. Nebylo dívu, že se mnoho zá- 
vistníků našlo, kteří Wattovi toho zisku nepřáli. © Nejprv se výskytlo několik takových, 
kteří hleděli rozličnými výmluvamř palent Watlův obejít a lakové stroje nápodobit. 
Mnozí majetníci dolů se teké brzy rozmrzeli, že mají ročně lak veliké sumy Wattovi 
a Bultonovi skládat. Takto povstalo mnoho žalob. a mnoho dlouhých a drahých soudů. 
Watt i Bulton měli po dlouhý čas co dělat, aby své právo uhájili. 
Neblahé tylo poměry zhořčily Watlovi část života. Sedm let plných soudů by 
muselo ovšem káždého mrzutým učinit. „Čeho se na světě nejvíc bojím,“ zvolal Watt 
jednou, „to jsou plagiatoři ; kdybych neměl tak dobrou paměť, oni by mne snad samého 
